Справа № 674/436/26
Провадження № 3/674/174/26

ПОСТАНОВА
іменем України
24 березня 2026 року м. Дунаївці

Суддя Дунаєвецького районного суду Хмельницької області Барателі Д.Т., розглянувши матеріали Кам`янець-Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 112961 від 28.02.2026 ОСОБА_1  28.02.2026 близько 20 год 30 хв в  АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , що виражалось в шарпанні за плечі та висловлюванні нецензурною лайкою, внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, чим порушив п. 17 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству".
Дії ОСОБА_1 посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення. Крім того, ОСОБА_1 достовірно знав, що стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, який буде направлений до суду, про що зазначено у самому протоколі. Про причини неявки не повідомив, ніяких заяв, пояснень або клопотань, зокрема про відкладення розгляду справи, не надіслав.
За правилами ст. 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи при розгляді справи за ст. 173-2 КУпАП, а тому вважаю за можливе розглянути справи у відсутності ОСОБА_1 .
До судового засідання потерпіла ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій вказала, що її чоловік ОСОБА_1 є військовослужбовцем і 09.03.2026 поїхав на службу в Сумську область, наразі з ним помирились, просила суворо не карати. Розглядати справи просила у її відсутності.
Дослідивши матеріали справи, доходжу таких висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з вимогам ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, з поміж іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
При цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КпАП України суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У вину ОСОБА_1 згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 112961 від 28.02.2026 ставиться вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, яке проявилось у домашньому насильстві, тобто в умисному вчиненні діянь фізичного та психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю потерпілої.
В якості доказів винуватості ОСОБА_1 надано та досліджено наступні матеріали:
-  протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 112961 від 28.02.2026;
- форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 28.02.2026, відповідно до якої поліцейським визначено рівень небезпеки для постраждалої особи як високий;
- терміновий заборонний припис стосовно кривдника від 28.02.2026;
- письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 ;
- рапорт поліцейського на ім`я керівника, у якому викладено обставини події;
- копії паспортів особи, що притягується до адміністративної відповідальності,та потерпілої;
- копію постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24.09.2025 у справі № 674/1661/25, якою ОСОБА_1 визнано винним з накладенням адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Так, диспозицією ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Однак у викладеній фабулі протоколу про адміністративне правопорушення працівником поліції не зазначено кваліфікуючу ознаку повторності вчинення домашнього насильства, яка необхідна для кваліфікації дій ОСОБА_1 саме за ч. 3 ст . 173-2 КУпАП.
Крім того, норма ст. 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.
У той же час, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). 
У фабулі протоколу про адміністративне правопорушення працівник поліції, серед іншого, зазначає, що  ОСОБА_1  вчинив  відносно своєї дружини ОСОБА_2  домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, водночас вказує на порушення ним лише п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", не посилаючись при цьому на порушення п. 14 вказаного Закону щодо психологічної форми домашнього насильства.
Водночас обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є наслідки у вигляді реального заподіяння шкоди, серед іншого, фізичному та психічному здоров`ю потерпілої особи. Однак з протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень ОСОБА_2 не вбачається, що внаслідок дій ОСОБА_1 потерпілій було заподіяно тілесні ушкодження або ж у неї виникли побоювання за свою безпеку чи безпеку інших осіб, емоційна невпевненість, нездатність захистити себе або що завдано шкоди її психічному здоров`ю, також про недоведеність факту заподіяння такої шкоди свідчить і відсутність у матеріалах справи доказів звернення ОСОБА_2 за медичною (в тому числі, психіатричною чи психологічною) допомогою.
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї своєї дружини ОСОБА_2 , проте до матеріалів справи не долучено жодних документів, які б підтверджували сімейні відносини останніх.
Також до адміністративних матеріалів не долучено відеозапису з відповідною фіксацією обставин складення поліцейським протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, відібрання ним письмових пояснень у ОСОБА_2 , а також складення протоколу стосовно ОСОБА_1 , що прямо суперечить п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, за змістом якого включення портативного відеореєстратора поліцейським відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП
Під час дослідження матеріалів справи, встановлено, що будь-які докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відсутні.
Питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами не є неспростовним доказом на доведення провини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно із загальними засадами судочинства.
Згідно з вимогами КУпАП, а також відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Лучанінова проти України", "Малофеєв проти Росії") суд не вправі виходити за межі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено зміст вчиненого правопорушення, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.
Допущенні порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення позбавляють суд можливості здійснити повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи, а отже досягти завдань провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи у вчиненні правопорушення та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Також правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, закріплене і у ст. 62 Конституції України.
Суд позбавлений можливості вийти за межі протоколу про адміністративне правопорушення на погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в повному обсязі, оцінивши зібрані докази в їх сукупності та взаємному зв`язку, встановлено, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Зібрані у справі докази не є достатніми для доведення його вини, а допущені порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення позбавляють можливості об`єктивно з`ясувати всі обставини справи.
За таких обставин, доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому підстав для стягнення з  ОСОБА_1 судового збору немає.
Керуючись та на підставі ст. 7, 173-2 ч. 1, 245, 247, 251, 252, 255, 280, 283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Суддя Давид БАРАТЕЛІ