Справа №636/9399/25
Провадження № 2/638/4208/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року        м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі
головуючого судді Гребенюка В.В., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до Чугуївського міського суду Харківської області з вказаним позовом до ОСОБА_1 . 

Позов обґрунтовано тим, що 01.03.2023 ОСОБА_1 уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» кредитний договір № 01.03.2023-100002686, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 12000,00 грн. 

Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 20762,38 грн., з яких заборгованість по кредиту становить 11906,40 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить7055,98 грн., заборгованість за комісією 1800,00 грн., які разом з судовим збором ТОВ «Споживчий центр» просило стягнути з відповідача.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 11 листопада 2025 року матеріали цивільної справи були передано до Шевченківського районного суду м. Харкова, за підсудністю.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 

У встановлений в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач правом подання відзову на позовну заяву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

01.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 01.03.2023-100002686 (далі за текстом - Кредитний договір). Укладення даного договору, як вказано у позові, відбулося акцептуванням (прийняттям) відповідачем оферти (пропозиції) позивача на укладення кредитного договору. Документи підписано з боку позивача електронним підписом, а відповідачем шляхом підписання одноразовим ідентифікатором А941.

Згідно позову одноразовий ідентифікатор направлено на телефонний номер: НОМЕР_1 .

Відповідно до умов Кредитного договору позивач мав надати відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 12000,00 грн. строком на 42 дні до 11.04.2023, на рахунок до електронного платіжного засобу: 5363-54XX-XXXX-9641, а відповідач мав повернути суму кредиту та сплатити відсотки за стандартною фіксованою ставкою - 1,5 % за день користування кредитними коштами, також можливе застосування процентної ставки «Економ» - 1,2% за один день користування кредитними коштами, яка застосовується протягом першого чергового періоду та протягом періоду всього періоду «Економ» та комісію, пов`язану з наданням кредиту - 15 %, що дорівнює 1800,00 грн. (п.п. 2-4, 6-8, 10-11 Заявки, п.п. 3.1 - 3.3, 4.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта)) .

Електронний кредитний договір, згідно умов п. 2.2 складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.2.1. дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; 2.2.2. заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем, 2.2.3. відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Також, до позову додано, підписану вищенаведеним одноразовим ідентифікатором таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за Договором № 01.03.2023-100002686 від 01.03.2023 про споживчий кредит, укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 . У даній таблиці наведено дати платежів та їх суми (за кредитом, відсотками, загальна і сума комісії).

Кредитні кошти позивач мав перерахувати в безготівковій формі на рахунок до картки 5363-54XX-XXXX-9641 дані якої вказано у Заявці. 

Згідно п. 17 Заявки ідентифікація та верифікація ОСОБА_1 здійснено у відділенні. При цьому до позову додано копію паспорту і картки фізичної особи - платника податків відповідача.

До позову додано квитанцію Liqpay № 2233404190 згідно якої 01.03.2023 здійснено виплату за кредитним договором № 01.03.2023-100002686 у сумі 12000,00 грн. на картку НОМЕР_2 .

На підтвердження наявності заборгованості позивачем також надано довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 01.03.2023-100002686. Довідкою констатовано заборгованість по кредитному договору у розмірі: 11906,40 грн. основног боргу; 7055,98 грн. борг за процентами; 1800,00 грн. борг за комісією. Всього заборгованість складає: 20762,38 грн. Період нарахування відсотків: з 01.03.2023 по 11.04.2023. При цьому дана довідка визначає лише суми заборгованості без наведення математичних дій та ставок відсотків, що були використані при розрахунку. 

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частинами другою і треттьою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Договір позики, за правилами частини другої статті 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про споживче кредитування» у пункті 1-1 статті 1 визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит визначено п. 11 названого закону, як грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Встановлення комісії, пов`язаної з наданням кредиту не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Але, як виснував Верховний суд в постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 є оспорюваною умовою.

Відповідачем під час розгляду справи не оспорювалися положення кредитного договору про встановлення комісії з у відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України за положеннями якої якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21).

Враховуючи здійснення ідентифікації ОСОБА_1 у відділенні позивача, про що також надано копії документів відповідача, достатньо вірогідним є, що саме відповідач погодив і підписав Кредитний договір, вказав в ньому номер банківської картки на яку АТ «Приватбанк» від позивача 01.03.2023 перерахував кошти. Відповідно, у відповідача виник обов`язок із повернення отриманих коштів, сплати комісії та відсотків.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості лише констатує суми заборгованості та не розкриває в які періоди, які відсоткові ставки застосовані. Наведене виключає можливість перевірки судом нарахованих сум. Самостійний розрахунок заборгованості за відсотками судом у відповідності до умов Кредитного договору може призвести до виходу за межі позовних вимог, адже відсоткова ставка могла бути використана позивачем у меншому розмірі ніж встановлено Кредитним договором. 

В той же час, в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 01.03.2023-100002686 від 01.03.2023 про споживчий кредит укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 сторонни погодили суму відсотків у загальному розмірі 4525,48 грн., що розрахована у відповідності до умов Кредитного договору (відсоткових ставок та періодів їх застосування) для відмови у стягненні яких підстави відсутні.

За встановлених обставин, не доведення відповідачем того, що у нього відсутній обов`язок із сплати заборгованості позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 11906,40 грн., за відсотками у розмірі 4525,48 грн., комісією 1800 грн., а всього 18231,88 грн.

Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40грн., з яких підлягають стягненню на користь останнього з відповідача 2127,10 грн. (87,81 % від розміру задоволених позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264-265, 273-274, 279, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Позовні вимоги задовільнити часково. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 01.03.2023-100002686 від 01.03.2023 у розмірі 18231,88 грн.(вісімнадцять тисяч двісті тридцять одна грн. 88 коп.), з яких: заборгованість за кредитом 11906,40 грн., заборгованість за відсотками 4525,48 грн., заборгованість за комісією 1800 грн., 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в сумі 2127,10 гривні (дві тисячі сто двадцять сім грн. 10 коп.).

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом даного судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний судове рішення складено в день його ухвалення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», ел. пошта: info@sgroshi.com, тел.: 380630731405, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А, ЄДРПОУ 37356833.

Представник позивача: Пилипчук Аліна Сергіївна, РНОКПП: НОМЕР_3 , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А. 

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Суддя           В. В. Гребенюк