Справа № 420/41906/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області (Київський майдан, буд. 6, м. Луцьк, Волинської області, 84122, код ЄДРПОУ 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумської області, 40009, код ЄДРПОУ 21108013) про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області в якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області № 154450010457 від 20.10.2025 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 154450010457 від 05.12.2025 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періоди згідно трудової книжки від 01.09.1981 НОМЕР_2 ; період навчання з 01.09.1981 по 09.04.1983 згідно довідки від 19.02.2025 № 09/93; період роботи з 22.06.1989 по 13.07.1989 згідно довідки від 19.02.2025 № 09/94 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі Білгород-Дністровського об`єднання управління ПФУ із заявою № 4433 від 13.10.2025 щодо призначення пенсії за віком. Після реєстрації заяви Позивачки, розгляд її заяви за принципом екстериторіальності передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області. Рішення № 154450010457 від 20.10.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Волинській області. Відмова ГУ ПФУ в Волинській області обґрунтовано тим, що пенсійний вік визначений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років. Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не менше 31 року. Право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу починаючи з 01.01.2027 по 31.12.2027 – не менше 24 років. Право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу починаючи з 01.01.2028 р. – не менше 15 років. Страховий стаж Позивачки – 12 років 7 місяців 14 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви: за даними документами до страхового стажу не зараховано період робот згідно трудової книжки від 01.09.1981 НОМЕР_2 , період навчання з 01.09.1981 по 09.04.1983 згідно довідки від 19.02.2025 за № 09/93; період роботи з 22.06.1989 по 13.07.1989 згідно довідки від 19.02.2025 р. № 09/94, оскільки відсутнє свідоцтво про одруження. Згідно форми РС-право від 28.10.2025 р. Позивачці було зараховано до пенсійного стажу період роботи з 18.10.1987 – 16.11.1989 р.р. – догляд за дитиною до 3-х років. З 17.11.1989 – 02.11.1996 р.р. З 17.01.2023 – 16.04.2023 р.р. – безробіття. З 09.05.2025 30.09.2025 р.р. Не зараховано період роботи з 01.09.1981 – 10.04.1983 р.р.; 08.06.1983 16.01.1987 р.р.; з 23.03.1987 – 18.04.1989 р.р.; 22.06.1989 – 13.07.1989 р.р.; 04.11.1996 – 20.10.1999 р.р. згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 23.12.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.
Від представника відповідача ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що 20.10.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області винесено рішення № 154450010457 про відмову в призначенні пенсії. Підставою для відмови стало відсутність необхідного страхового стажу. Після повторного звернення, 05.12.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області винесено рішення № 154450010457 про відмову в призначенні пенсії, оскільки відсутній необхідний страховий стаж. Відповідно до ст 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі — Закон № 1058), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу 31 рік. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого ч 1 ст 26, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 становить від 24 до 34 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого ч 1 ст 26, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2029 року по 31 грудня 2029 становить від 15 до 25 року. Згідно ч 2 ст 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії до 1 січня 2004 року, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Тобто, у випадку відсутності в трудовій книжці відповідних записів, для зарахування періодів робот, зазначених в трудовій книжці, надаються уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами на підставі первинних документів за час виконання роботи. Страховий стаж позивача становить 12 років 8 місяців 14 днів. За результати розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано періоди:- періоди роботи згідно трудової книжки від 01.09.1981 НОМЕР_3 , оскільки на титульній сторінці зміна прізвища занесена неналежним чином, а саме відсутня печатка та підпис відповідальної особи;- період навчання з 01.09.1981 по 09.04.1983 згідно довідки від 19.02.2025 №09/93, оскільки відсутня інформація про зміну прізвища ( ОСОБА_2 );- період роботи з 22.06.1989 по 13.07.1989 згідно довідки від 19.02.2025 №09/94, оскільки відсутня інформація про зміну прізвища ( ОСОБА_2 ). Свідоцтво про укладення шлюбу для зарахування зазначених періодів надано не було. Враховуючи викладене, за наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 відсутнє, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.
Від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що при опрацюванні звернення до страхового стажу Позивача спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01 вересня 1981 року, період навчання з 01.09.1981 по 09.04.1983 згідно довідки від 19.02.2025 №09/93, період роботи з 22.06.1989 по 13.07.1986 згідно довідки від 19.02.2025 року №09/94, оскільки відсутнє свідоцтво про одруження. Періоди, з яких складається страховий стаж, визначено статтею 24 цього Закону, згідно із якою страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. За приписами частини другої цієї ж статті, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до пп. 1.1 п. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58 (надалі по тексту Інструкція № 58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Підпунктом 2.2 Інструкції № 58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення. Пунктом 2.11 Інструкції встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно пункту 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Пунктом 2.13. цієї ж Інструкції визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Враховуючи те, що трудова книжка Позивача заповнена з порушенням вимог Інструкції № 58, то відповідно відсутні підстави для врахування періодів до страхового стажу за трудовою книжкою. Проте, неналежне заповнення трудової книжки не позбавляє особу права на зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу. Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV. Підпунктом 2 пункту 2.1 Розділу ІІ зазначеного Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637). Відповідно до пункту Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків. З урахуванням наведеного, чинним законодавством України передбачено можливість підтвердження трудового стажу у разі відсутності відповідних записів або неправильних чи неточних записів у трудовій книжці. Проте, жодних допустимих доказів, передбачених Порядком № 637 Позивачем до заяви за призначенням пенсії додано не було. Пунктом 8 Порядку № 637 встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Пунктом 2.16 Порядку № 22-1 встановлено, що за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймається паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду. Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 20 жовтня 2025 № 154450010457 до страхового стажу Позивача не враховано період навчання з 01.09.1981 по 09.04.1983 згідно архівної довідки від 19.02.2025 № 09/93, виданої Відділом трудового архіву Білгород-Дністровської міської ради, оскільки відсутнє свідоцтво про одруження. Для підтвердження періоду роботи з 22.06.1989 року по 13.07.1989 року на посаді няні-санітарки заводу опорів м. Білгорода-Дністровського, Позивачем надано архівну довідку від 19 лютого 2025 року № 09/94, видану Відділом трудового архіву Білгород Дністровської міської ради, однак вказаний період не зараховано до страхового стажу Позивача, оскільки відсутнє свідоцтво про одруження. Оскільки, Позивачем до заяви про призначенням пенсії не долучено свідоцтво про укладення шлюбу, а тому відсутні підстави для зарахування періоду навчання з 01.09.1981 по 09.04.1983 та роботи з 22.06.1989 року по 13.07.1989 року до страхового стажу Позивача. 
Відзив на адміністративний позов у встановлений судом строк та станом на момент розгляду справи до суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області не надходив.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та відзив на позовну, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.
Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22- 1 від 25.11.2005 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, - Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області, яке було уповноважене розглянути подану позивачем заяву.
Рішенням ГУ ПФУ в Волинській області № 154450010457 від 20.10.2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та зазначено, що за даними документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 01.09.1981 НОМЕР_2 , період навчання з 01.09.1981 по 09.04.1983 згідно довідки від 19.02.2025 № 09/93, період роботи з 22.06.1989 по 13.07.1989 згідно довідки від 19.02.2025 № 09/94, оскільки відсутнє свідоцтво про одруження. Право на пенсію відсутнє.
Позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області щодо призначення пенсії. 
Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 01.09.1981 НОМЕР_3 , оскільки на титульній сторінці зміна прізвища занесена неналежним чином, а саме: відсутня печатка та підпис відповідальної особи; період навчання з 01.09.1981 по 09.04.1983 згідно довідки від 19.02.2025 №09/93, оскільки відсутня інформація про зміну прізвища ( ОСОБА_3 ); період роботи з 22.06.1989 по 13.07.1989 згідно довідки від 19.02.2025 №09/94, оскільки відсутня інформація про зміну прізвища ( ОСОБА_3 ).
Вважаючи неправомірним рішення щодо відмови в зарахуванні періодів роботи до страхового стражу згідно трудової книжки, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв`язку з наступним.
Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч.1 ст.46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону №1058-IV, застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 26 Закону 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу 31 рік. 
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. 
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV, період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» , встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
Так, щодо питання зарахування спірного періоду роботи позивача згідно трудової книжки від 01.09.1981 НОМЕР_2 , період навчання з 01.09.1981 по 09.04.1983 згідно довідки від 19.02.2025 № 09/93, період роботи з 22.06.1989 по 13.07.1989 згідно довідки від 19.02.2025 № 09/94, суд зазначає наступне.
В якості підстави для відмови у зарахуванні до стажу роботи, що враховується у призначення пенсії, означеного спірного періоду трудової діяльності позивача відповідачем у Рішенні № 154450010457 від 20.10.2025 року зазначено, про відсутність свідоцтва про одруження.
Суд критично ставиться до зазначеної позиції відповідача, з огляду на наступне.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 народилась у м. Горняк, Аркаликського району, Кустанайської області, Казахстан, про що 27.07.1965 р. було вчинено відповідний запис № 83.
Згідно паспорту громадянки України ОСОБА_1 , Позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Горняк, Аркаликського району, Кустанайської області, Казахстан. 
Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Горняк, Аркаликського району, Кустанайської області, Казахстан, уклала шлюб із ОСОБА_5 , місце реєстрації Першотравневий ЗАГС, м. Владивосток Приморського краю, російська федерація, про що 23.12.1983 р. було вчинено запис за № 1755.
Після укладення шлюбу ОСОБА_4 було присвоєно шлюбне прізвище « ОСОБА_6 ». Копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 було зроблена 27.04.1984 р. та завірена виконавчим комітетом Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, зареєстрована в реєстрі за № 81.
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , яка була заповнена 01.09.1981 р., вбачається, що прізвище « ОСОБА_7 » було змінено на « ОСОБА_6 » на підставі свідоцтва про шлюб № НОМЕР_6 виданого 23.12.1983 року. 
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , яка була заповнена 01.09.1981 р., Позивачка з 01.09.1981 р. по 10.04.1983 р. навчалась у Білгород-Дністровському кооперативно-професійному-навчальному-технічному училищі.
Згідно довідки за № 09/93 від 19.02.2025 р. виданої відділом трудового архіву виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, згідно книги з особовими справами учнів Білгород-Дністровського кооперативно-технічного училища м. Білгород-Дністровський та журналу реєстрації видачі дипломів гр. ОСОБА_8 навчалась на денній формі Білгород-Дністровського кооперативно-технічного училища торгівельного відділення за фахом кухар: з 01.09.1981 р. (наказ № 47 від 01.09.1981) по 09.04.1983 р. (наказ № 27 від 09.04.1983 р.). 
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , яка була заповнена 01.09.1981 р., Позивачка з 22.06.1989 р. по 13.07.1989 р. працювала нянею-санітаркою у дитячому садку 20.
Згідно довідки за № 09/94 від 19.02.2025 р., виданої архівним відділом виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, згідно книг наказів з особового складу працівників та службовцям заводу опорів (Заводу «Тіра») міста Білгорода Дністровського Одеської області існують наступні відомості про гр. ОСОБА_8 , яка значиться, далі мова оригіналу няней санитаркой д/с № 20, з 22.06.1989 (наказ № 31-к від 21.06.1989) по 13.07.1989 (наказ № 38-к від 18.07.1989).
Також підставою у відмові у призначенні пенсії є те, що згідно трудової книжки від 01.09.1981 НОМЕР_3 на титульній сторінці зміна прізвища занесена неналежним чином, а саме: відсутня печатка та підпис відповідальної особи. 
Постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 було затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, яка діяла в період заповнення трудової книжки позивача.
На даний час порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).
Згідно п. 2.2 Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом.
Відповідно до п. 2.11 Інструкції №58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціали) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Пунктом 2.13 Інструкції №58 передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Судом встановлено, що у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , яка була заповнена 01.09.1981 р., вбачається, що прізвище « ОСОБА_7 » було змінено на « ОСОБА_6 » на підставі свідоцтва про шлюб № НОМЕР_6 виданого 23.12.1983 року. 
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка.
Суд вважає, що недосконалість заповнення трудової книжки позивача, не є суттєвою обставиною, яка може бути підставою для неврахування такого періоду до страхового стажу позивача, оскільки законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на уповноваженого працівника підприємства, вини позивача у неналежній якості записів у трудовій книжці немає, а тому зазначена обставина не може позбавити його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання надання пенсії, що також спростовує доводи відповідача в цій частині.
За таких обставин пенсійний орган не мав правових підстав для відмови у врахуванні трудового стажу позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 з причини того, що запис про зміну прізвища не завірений печаткою.
Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області № 154450010457 від 20.10.2025 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 154450010457 від 05.12.2025 року. 
При цьому, скасування судом оспорюваного рішення про відмову в призначенні пенсії за вищезазначених обставин у повному обсязі відповідає способу відновлення порушеного права позивача та не потребує окремого визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування стажу відповідачем, як самостійного способу захисту порушеного права.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
З практики Європейського суду випливає, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.
Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.
Суд зазначає, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності. 
Така позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 08.02.2024 по справі №500/1216/23 (провадження №К/990/37966/23).
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач звертався із двома заявами до органів ПФУ про призначення пенсії, повторне звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком є окремим зверненням, однак воно ґрунтується на тих самих фактичних обставинах та документах, що й первинна заява, а тому не створює нового самостійного предмета правовідносин, у зв`язку з чим спір підлягає вирішенню шляхом надання оцінки правомірності відмов у призначенні пенсії та зобов`язання відповідного територіального органу Пенсійний фонд України повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду.
З огляду на те, що обидва оскаржувані рішення прийняті за результатами розгляду заяв позивача з одного й того ж питання – призначення пенсії за віком на підставі однакових документів, суд вважає за необхідне визначити єдиний спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання одного територіального органу Пенсійного фонду України здійснити повторний розгляд заяви позивача, що унеможливлює виникнення ситуації паралельного (подвійного) розгляду одного й того ж питання.
Відтак, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області повторно розглянути заяву позивача від 13.10.2025 року про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, а саме в частині врахування до страхового стажу періоди згідно трудової книжки від 01.09.1981 НОМЕР_2 ; період навчання з 01.09.1981 по 09.04.1983 згідно довідки від 19.02.2025 № 09/93; період роботи з 22.06.1989 по 13.07.1989 згідно довідки від 19.02.2025 № 09/94.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області (Київський майдан, буд. 6, м. Луцьк, Волинської області, 84122, код ЄДРПОУ 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумської області, 40009, код ЄДРПОУ 21108013) про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області № 154450010457 від 20.10.2025 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 154450010457 від 05.12.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.10.2025 року про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, а саме в частині врахування до страхового стажу періоди згідно трудової книжки від 01.09.1981 НОМЕР_2 ; період навчання з 01.09.1981 по 09.04.1983 згідно довідки від 19.02.2025 № 09/93; період роботи з 22.06.1989 по 13.07.1989 згідно довідки від 19.02.2025 № 09/94. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн.
Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,96 грн.
Беручи до уваги інтенсивність роботи та об`єктивні умови її здійснення, зокрема перебої електропостачання тривалість повітряних тривог та підвищеного навантаження, текст рішення складено та підписано суддею 17.04.2026 року.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка