ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 лютого 2026 року 	Справа № 280/11197/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС»
про стягнення заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – ГУ ПФУ в Запорізькій області, позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС» (далі – ТОВ «ПРОГРЕС», відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 95331,18 грн за період з січня 2023 року до липня 2024 року включно по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позовні вимоги обґрунтовує приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, та вказує, що відповідачем не відшкодовуються до Пенсійного фонду України фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 колишнім працівникам ТОВ «ПРОГРЕС» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за період з січня 2023 року до липня 2024 року включно, у зв`язку із чим у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 95331,18 грн. На підставі викладеного, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.
Ухвалою судді від 24.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.
Відповідач позовні вимоги не визнав, 05.01.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» надіслав відзив на позовну заяву (вх. №324), у якому зауважує, що діючим законодавством передбачено, що пенсії, в тому числі, і для пільгових категорій, виплачуються за рахунок коштів Пенсійного фонду та Державного бюджету України. Як вбачається із доданого розрахунку, фактично позивач намагається стягнути із відповідача безпосередньо розмір самої пенсії, а не витрати на її виплату та доставку. При цьому, за висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 29.09.2021 у справі №904/1200/21, від 09.12.2021 у справі № 905/857/19, витрати на доставку та виплату пенсій не відносяться до недоїмки. Звертає увагу суду, що до адміністративного позову також не долучено доказів того, що розрахунок відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 не містить доказів того, що робота, виконувана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , належить до списку №2. Наголошує, що позивачем взагалі не надано доказів того, яку посаду обіймали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та яку діяльність здійснювали. Відсутні докази того, що така діяльність дає право на пільгову пенсію, не додано жодних доказів на підтвердження виплати пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі п. «б» - «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Крім іншого, позивачем взагалі не надано доказів понесення фактичних витрат на виплату та доставку пенсій (зокрема, витрат на паливо, на поштову доставку тощо). Вважає, що законодавчо не визначено можливості включати до витрат на виплату та доставку пенсій безпосередньо самих пенсій. У відповідача відсутній законодавчо визначений обов`язок здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в силу наведених вище норм. Крім того, зазначає, що зазначені особи проживали постійно в смт. Розівці Пологівського району Запорізької області. Водночас, не зрозуміло, як позивач здійснював їм доставку пенсії після 24.02.2022. Позивачем не додано не лише доказів понесення витрат на виплату та доставку пенсій, а й платіжних документів про сплату такої пенсії. Також, на думку відповідача, незрозуміло, яким чином позивач здійснював відправку долучених до позову розрахунків від 10.01.23, 09.03.23, 08.05.23, 06.07.23, 07.08.23, 06.09.23, (із м. Пологи – відділення ПФУ - до місця доставки – смт. Розівки). Доказів такого відправлення позивач не надає, що має наслідком неналежність та недопустимість даного доказу. При цьому, юридичну адресу ТОВ «Прогрес» змінило 13.02.2024, що підтверджується відкритими відомостями із ЄДРЮОФОП та ГФ. Крім того, зауважує, що останнім місяцем у розрахунку є липень 2024 року, а тому позивач пропустив строк для звернення до адміністративного суду із позовом, що має наслідком залишення позовної заяви без розгляду після відкриття провадження у справі.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України). 
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. 
ТОВ «ПРОГРЕС» (код ЄДРПОУ 03748986) зареєстроване юридичною особою 14.12.1993 та 26.01.2005 до Єдиного державного реєстру внесені дані про юридичну особу за номером запису: 10951200000000053. Підприємство було зареєстроване за адресою: м. Запоріжжя, Розівський район, смт Розівка, вул. Визволителів, 13. 12 жовтня 2023 року відповідачем здійснено перереєстрацію ТОВ на підконтрольну територію: 69126, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 48.
Відповідач відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, а також платником страхових внесків відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На підставі п. "б"-"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» колишнім працівникам ТОВ «ПРОГРЕС» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 призначена та виплачується пільгова пенсія.
ГУ ПФУ в Запорізькій області було сформовано Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи за період з січня 2023 року до липня 2024 року включно, які надіслані на адресу підприємства рекомендованим листом з повідомленням та вручені поштою його уповноваженому представнику.
Проте, сума на відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ТОВ «ПРОГРЕС» за період з січня 2023 року до липня 2024 року включно сплачена не була.
Загальна сума заборгованості відповідача перед Пенсійним фондом України по фактичним витратам на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за спірний період по колишнім працівникам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 становить 95331,18 грн, про що свідчить розрахунок до позовної заяви.
Факт понесення Пенсійним фондом витрат на виплату пільгових пенсій за період з січня 2023 року до липня 2024 року включно за Списком №2 колишнім працівникам відповідача підтверджується довідками про розмір призначеної і фактично отриманої ними пенсії, наданими позивачем до матеріалів справи.
Враховуючи несплату відповідачем суми заборгованості у добровільному порядку позивач звернувся із позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Порядок компенсації витрат на виплату і доставку пільгових пенсій Пенсійному Фонду України визначено у Прикінцевих положеннях Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV).
Відповідно до п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частин 2 і 3 статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку - підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 2 статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.
У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Для платників збору, визначених п. 1 та 2 ст.1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у пп. 4 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п. "б -"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону № 1058-IV.
Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (далі - Інструкція №21-1), регламентує процедуру стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, а також відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно до пп. 2.1.1 п. 2.1 указаної Інструкції платниками страхових внесків є, зокрема, страхувальники-роботодавці, а саме - підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання.
Згідно з п. 6.1 Інструкції №21-1 для платників, зазначених у пп. 2.1.1 п. 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у пп. 4 п. 291.4 ст. 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV - особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б»-«з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV.
Пунктом 6.2 Інструкції №21-1 передбачено, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.
Розрахунки формуються програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України до 01 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (підсистема «Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи» (ППВП ЕПС)) за даними відомостей, сформованих згідно з додатком 8. Уповноважені особи підписують розрахунки та передають їх підрозділам, відповідальним за направлення їх платникам. (п. 6.5 Інструкції №21-1).
При цьому, приписами п. 6.7 Інструкції №21-1 закріплено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій покладено на органи Пенсійного фонду. У свою чергу відповідач - підприємство, зобов`язане здійснити відшкодування зазначених витрат у розмірах, визначених позивачем.
Підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період. При цьому, матеріали справи не свідчать про те, що відповідач має пільги щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Пенсії, призначені його колишнім працівникам, фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та підлягають відшкодуванню підприємством.
Судом встановлено, що ГУ ПФУ в Запорізькій області на адресу ТОВ «ПРОГРЕС» направлялися Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказані розрахунки складені з дотриманням всіх необхідних вимог Інструкції №21-1.
На момент розгляду справи в суді сума заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах по Списку №2 колишнім працівникам ТОВ «ПРОГРЕС» у загальному розмірі 95331,18 грн відповідачем не сплачена, заборгованість перед ПФУ не погашена, доказів протилежного відповідач суду не надав.
При цьому суд вважає безпідставними посилання представника відповідача, що позивачем не надано будь-яких платіжних документів на підтвердження оплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, а вказані розрахунки підтверджують лише нарахування таких витрат та не підтверджують самого факту сплати пільгових пенсій, з огляду на наступне.
Як вже зазначалося судом вище, відповідно до пункту 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Отже виходячи з наведеного, розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, оформлений належним чином у відповідності до Інструкції 21-1 (додаток 8-а), є єдиним документом, який підтверджує фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за списком № 2.
Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 10.09.2020 по справі № 820/6674/15 (адміністративне провадження № К/9901/8678/18) та, відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України підлягає застосуванню при розгляді цієї справі.
Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості з відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій на підставі складених територіальним органом Пенсійного фонду України розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Тобто, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості та не стосуються правовідносин щодо права, порядку та розміру пенсій, призначених певним працівникам. Крім цього, суд звертає увагу відповідача на те, що Розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» скеровувались відповідачу. Такі обставини не заперечуються відповідачем у поданому відзиві на позовну заяву. Доказів того, що відповідач оскаржував дії чи рішення позивача з цього приводу, суду не надано.
Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 05.01.2021 у справі №640/18421/19 зазначав, що підставою для відшкодування підприємством органам пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
Тобто, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є підставою для стягнення заборгованості.
Таким чином, всі розрахунки щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, що підлягають відшкодуванню, призначених особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України за період з січня 2023 року до липня 2024 року включно, надіслані відповідачу, підлягали сплаті, однак відповідачем передбачений Законом обов`язок з відшкодування таких витрат не виконано, заборгованість перед ПФУ не погашена, доказів протилежного відповідач суду не надав.
На підставі вище викладеного, оскільки розрахунки та рішення про призначення колишнім працівникам ТОВ «ПРОГРЕС» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пенсій підприємством не оскаржені, що саме відповідачем не спростовано, то це свідчить про наявність підстав для задоволення позову.
Наведений висновок щодо застосування згаданих правових норм викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.10.2023 у справі № 804/75/18, від 18.01.2023 у справі №826/8883/17, від 26.10.2022 у справі №812/1231/17, від 14.09.2022 у справі №817/1943/17.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням наведених норм суд вважає, що відповідач має законодавчо визначений обов`язок відшкодовувати витрати на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, що саме відповідачем не заперечено.
Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами ПФУ у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 15 ст. 106 Закону № 1058-IV строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
Таким чином, на підставі аналізу вищезазначених норм права суд дійшов висновку, що в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення ч. 15 ст. 106 Закону № 1058-IV. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 122 КАС України, не застосовуються.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування вказаних норм матеріального права у спорах цієї ж категорії, міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 804/18891/14, а також у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 по справі №804/18891/14, від 26.06.2018 по справі №804/8277/14.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги по стягненню заборгованості у розмірі 95331,18 грн за період з січня 2023 року до липня 2024 року включно по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2-8 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як встановлено ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.
Оскільки відповідно до приписів ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати у даному випадку з відповідача стягненню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, код ЄДРПОУ 20490012) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС» (69126, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд.48, код ЄДРПОУ 03748986) про стягнення заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС» на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (р/р НОМЕР_1 в філії Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, код отримувача 20490012) суму заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з січня 2023 року до липня 2024 року включно у розмірі 95331,18 грн.  
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя І.В. Батрак