Справа №:755/14554/23
Провадження №: 2-др/755/1/26

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Гончарука В.П.,
при секретарі Оніщук Р.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 755/14554/23 за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради «Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

у с т а н о в и в:

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 755/14554/23 за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради «Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Заяву обґрунтовує тим, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 755/14554/23 за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради «Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2024 у задоволенні позову відмовлено, натомість судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині правничої допомоги.
Вказує, що він був вимушений звернутися до адвоката Чунжина В.С. для отримання правничої допомоги та представництва інтересів у справі № 755/14554/23.
Між ним та адвокатом Чунжиним В.С. було укладено договір про надання правничої допомоги № 12/04/2024 від 12.04.2024.
Відповідно до укладеного договору, адвокатом було надано правничу допомогу на суму 10 000 грн., що має бути відшкодована відповідачем у зв`язку із відмовою у позові.
Відповідно п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового судового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
З урахуванням положень ч. ч. 3, 4 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснювати розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.
За змістом положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2024 ухваленим у цивільній справі № 755/14554/23, у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Виконавчого органу Київради «Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.
19 березня 2025 року Київським апеляційним судом винесено постанову, якою рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2024 ухвалене у цивільній справі № 755/14554/23 залишено без змін.
Таким чином, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.08.2024 набрало законної сили 19.03.2025.
Вбачається, що при розгляді справи судом не було вирішене питання розподілу судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу, що є підставою для ухвалення у справі додаткового рішення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Нормами ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вирішуючи питання розподілу між сторонами понесених витрат на правничу допомогу, суд приймає до уваги наступне.
Інтереси відповідача ОСОБА_1 у справі представляв адвокат Чунжин В.С. на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1431103 від 14.04.2024.
12 квітня 2024 року між адвокатом Чунжиним В.С. та ОСОБА_1 , як клієнтом, укладено договір про надання правової допомоги № 12/04/2024 (далі - Договір).
Відповідно до п. п. 1.1, 3.1.3, 4.1 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Адвокат зобов`язується надати Клієнту визначену цим Договором правову допомогу щодо консультацій, представництва та захисту інтересів останнього. Клієнт зобов`язується оплачувати надані послуги в розмірі передбаченому ст. 4 даного Договору або додатковими угодами. Гонорар за надання правової допомоги складається в залежності від обсягу та виду наданих послуг, та визначається у додаткових угодах або у Актах виконаних робіт.
Згідно акту прийому-передачі наданих юридичних послуг (виконання робіт) до Договору № 12/04/2024 про надання правової допомоги від 12.04.2024, вартість наданої правничої допомоги становить 10 000 грн. та складається із послуги з складання відзиву на позов вартістю 5 000 грн. та послуги з складання письмових пояснень вартістю 5 000 грн.
Відповідно до п. 1 вищевказаного акту, клієнт підтверджує, що юридичні послуги, обумовлені Договором цим Актом, надана Виконавцем на користь Клієнта якісно, на належному професійному рівні, з дотриманням всіх вимог та побажань Клієнта і будь-яких претензій Клієнт до Виконавця не має.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Заперечуючи проти вимог заяви, представником позивача до суду подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Так, представник позивача зазначає, що відповідачем до суду не надано жодних доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу, а тому така сума як 10 000 грн. ставиться під сумнів.
Вирішуючи питання обґрунтованості вимог заяви про ухвалення додаткового рішення з урахуванням наданих суду документів, суд вважає, що заперечення представника позивача не можуть бути прийняті судом з огляду на усталену судову практику сформовану Верховним Судом в питаннях розподілу судових витрат.
Верховний Суд у постанові від 05.08.2025 по справі № 359/9012/23 зазначив, що Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною або третьою особою, чи тільки має бути сплачено. 
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19, від 22.01.2021 по справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 по справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 по справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 по справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Нормою ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Таким чином, судом при вирішенні ініційованого відповідачем ОСОБА_1 питання розподілу судових витрат, приймаються до уваги вищевказані правові висновки Верховного Суду.
Натомість, враховуючи принципи пропорційності та розумності при розподілі судових витрат між сторонами, на користь відповідача ОСОБА_1 з позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.
Керуючись ст. ст. 81, 133, 137, 141, 246, 270, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 755/14554/23 за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради «Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. 
Стягнути з Комунального підприємства Виконавчого органу Київради «Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь  ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
В решті вимог заяви відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст судового рішення складено 01 квітня 2026 року.

Суддя