РІШЕННЯ
Іменем України

04 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 990/85/25
адміністративне провадження № П/990/85/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Дашутіна І. В.,
суддів Васильєвої І. А., Гончарової І. А., Хохуляка В. В., Юрченко В. П.,
розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 990/85/25 за позовом ОСОБА_1 до Дорадчої групи експертів про скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог.
13.03.2025 до Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дорадчої групи експертів (далі - Дорадча група, ДГЕ), в якій позивач просить скасувати рішення ДГЕ 1.28 (протокол від 28.01.2025 № 15) «Про невідповідність кандидата на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_1 критерію високих моральних якостей».
ІІ. Обставини справи.
Конкурсна комісія для проведення конкурсного відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України стосовно осіб, яких призначає Президент України (далі - Конкурсна комісія), відповідно до свого рішення від 13.08.2024 оголосила про початок конкурсного відбору кандидатур на три посади суддів Конституційного Суду України стосовно осіб, яких призначає Президент України.
ОСОБА_1, суддя Господарського суду Миколаївської області у відставці, звернувся до Конкурсної комісії із заявою від 12.09.2024 про участь у конкурсному відборі.
За результатами розгляду документів Конкурсна комісія рішенням від 17.10.2024 ухвалила визнати ОСОБА_1 таким, що відповідає визначеним Конституцією України та Законом України ''Про Конституційний Суд України'' вимогам до судді Конституційного Суду України, та допустити до участі у конкурсному відборі.
ДГЕ отримала 18.10.2024 від Конкурсної комісії документи ОСОБА_1 для участі у конкурсі на посаду судді Конституційного Суду України з метою проведення оцінювання моральних якостей кандидатів на посади судді Конституційного Суду України.
ДГЕ провела розгляд, перевірку та аналіз документів Кандидата, його письмових пояснень, інформації, отриманої від органів державної влади, від громадських організацій, державних реєстрів, баз даних, юридичних осіб приватного права, фізичних осіб, а також даних, отриманих від Національного агентства з питань запобігання корупції і Національного антикорупційного бюро України.
21.01.2025 ДГЕ провела співбесіду з ОСОБА_1 , метою якої, зокрема, було спростування сумнівів щодо відповідності кандидата критерію високих моральних якостей.
28.01.2025 ДГЕ провела засідання (протокол № 15), на якому, здійснивши оцінку відповідності кандидата на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_1 критерію високих моральних якостей, ухвалила рішення № 1.28 про те, що кандидат на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_1 для цілей відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України на конкурсних засадах не відповідає критерію високих моральних якостей. 
Рішення прийнято одноголосно.
Зі змісту вказаного слідує, що підставою для висновку про невідповідність кандидата ОСОБА_1 критерію високих моральних якостей слугували обґрунтовані сумніви щодо відповідності кандидата таким показникам компоненту «доброчесність» критерію високих моральних якостей як «сумлінність», «дотримання етичним норм та демонстрація бездоганної поведінки в професійній діяльності та особистому житті», «чесність», та «неупередженість». Серед іншого, ДГЕ в оскаржуваному рішення зазначила про такі обставини:
- невиконання кандидатом судового рішення у справі № 487/5705/16-ц, яке набрало законної сили;
- незазначення кандидатом у деклараціях про доброчесність судді про здійснення ним вчинків, які мали наслідком притягнення його до відповідальності;
- розгляд та ухвалення кандидатом, як суддею, рішення у справі № 6/193/09 за наявності обставин, які могли викликати сумнів у його неупередженості;
- зазначення кандидатом неточної та недостовірної інформації у майнових деклараціях щодо розпорядження та користування суднами на підставі довіреностей фізичних осіб;
- зазначення кандидатом у майнових деклараціях недостовірної інформації щодо вартості автомобіля.
Не погодившись з указаним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. Стислий виклад доводів позивача та заперечень відповідача.
На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що спірне рішення підлягає скасуванню відповідно до частини тридцять другої статті 10-2 Закону України «Про Конституційний Суд України» (далі - Закон) через відсутність в ньому мотивів, з яких ДГЕ дійшла відповідних висновків. Зокрема, на переконання позивача, у спірному рішенні відсутні відповіді на всі доводи, якими обґрунтовував позивач свою позицію.
Також позивач зазначає, що рішення прийняте без урахування всіх обставин справи, з порушенням принципів обґрунтованості, неупередженості та презумпції невинуватості.
ДГЕ подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні.
На переконання відповідача, підстави для задоволення позову відсутні, оскільки спірне рішення відповідає усім вимогам законодавства, прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Зокрема, відповідач доводить, що рішення містить мотиви, з яких Дорадча група дійшла відповідних висновків, а наведені в позові доводи їх не спростовують.
ІV. Процесуальні дії у справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 для розгляду цієї справи було визначено такий склад колегії суддів: Гімон М. М. (суддя-доповідач), Васильєва І. А, Дашутін І. В., Хохуляк В. В., Шишов О. О.
Верховний Суд ухвалою від 18.03.2025 відкрив провадження у цій справі та призначив її розгляд колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
08.04.2025 від ДГЕ надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки ця справа не підлягає розгляду адміністративним судом в порядку адміністративного судочинства, а оскаржуване рішення в силу прямого припису закону не може бути скасоване з підстав, наведених ОСОБА_1 у позовній заяві.
Верховний Суд ухвалою від 08.04.2025 перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання.
За наслідками розгляду клопотання відповідача Верховний Суд ухвалою від 28.05.2025 відмовив у закритті провадження у справі, доводи ДГЕ зводяться до того, що з тих підстав, про які зазначає позивач у позовній заяві, оскаржуване у цій справі рішення ДГЕ не може бути скасоване. Такі доводи не є тотожними неможливості розгляду справи в порядку адміністративного (чи будь-якого іншого) судочинства, оскільки правова оцінка наявності чи відсутності підстав для скасування рішення ДГЕ з підстав, заявлених ОСОБА_1 , може бути надана виключно за наслідками розгляду справи по суті спору.
Відповідно до розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 08.12.2025 № 1531/0/78-25 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку з обранням судді Гімона М. М. до Великої Палати Верховного Суду (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 05.12.2025 № 17), про що того самого дня складено відповідний протокол та визначено новий склад колегії суддів: Дашутін І. В. (суддя-доповідач), Васильєва І. А., Гончарова І. А., Хохуляк В. В., Юрченко В. П.
У судовому засіданні, що відбулося 25.02.2025, за наявності клопотань усіх учасників справи про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалив продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
V. Правове регулювання спірних правовідносин та позиція Верховного Суду.
У силу статті 148 Конституції України до складу Конституційного Суду України входять вісімнадцять суддів Конституційного Суду України.
Президент України, Верховна Рада України та з`їзд суддів України призначають по шість суддів Конституційного Суду України.
Відбір кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України здійснюється на конкурсних засадах у визначеному законом порядку.
Суддею Конституційного Суду України може бути громадянин України, який володіє державною мовою, на день призначення досяг сорока років, має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцять років, високі моральні якості та є правником із визнаним рівнем компетентності.
Відповідно до приписів статті 10-1 Закону відбір кандидатур на посаду судді Конституційного Суду здійснюється на конкурсних засадах у порядку, встановленому цим Законом.
З метою сприяння суб`єктам призначення суддів Конституційного Суду в оцінюванні моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду утворюється ДГЕ (частина перша статті 10-2 Закону).
Згідно з частиною четвертою статті 10-6 Закону не пізніше трьох днів після ухвалення рішення про допуск кандидатів на посаду судді Конституційного Суду до конкурсного відбору конкурсна комісія, Апарат Верховної Ради України, Рада суддів України надсилають копії документів, поданих кандидатами на посаду судді Конституційного Суду, до Дорадчої групи для оцінки моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду та надання списку кандидатів, оцінених Дорадчою групою.
Згідно зі статтею 10-8 Закону Дорадча група у строк не більше чотирьох місяців з дня отримання від конкурсної комісії, Комітету, Ради суддів України всіх документів, поданих кандидатами на посаду судді Конституційного Суду, розглядає та вивчає подані документи, результати спеціальної перевірки, іншу інформацію та матеріали, отримані Дорадчою групою у процесі здійснення нею своїх повноважень, а також проводить співбесіду із кандидатами на посаду судді Конституційного Суду.
Упродовж п`ятнадцяти днів з дня проведення співбесіди з усіма кандидатами Дорадча група оцінює моральні якості кожного кандидата на посаду судді Конституційного Суду.
Упродовж п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення щодо оцінки відповідності всіх кандидатів критерію високих моральних якостей Дорадча група оцінює рівень компетентності у сфері права кожного кандидата на посаду судді Конституційного Суду.
Обговорення кандидатів проводиться Дорадчою групою в закритому режимі.
Дорадча група може ухвалити рішення про проведення оцінки відповідності кандидатів критерію високих моральних якостей та визнаного рівня компетентності у сфері права в один етап.
При оцінюванні моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидата Дорадча група керується наступним:
1) кандидат на посаду судді Конституційного Суду може вважатися таким, що відповідає критерію високих моральних якостей, лише якщо він є доброчесним, а також стосовно нього немає обґрунтованих сумнівів щодо законності джерел походження майна, відповідності рівня життя кандидата або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата його статусу;
2) кандидат на посаду судді Конституційного Суду вважається таким, що відповідає критерію визнаного рівня компетентності у сфері права, якщо кандидат володіє необхідними знаннями для виконання повноважень судді Конституційного Суду;
3) оцінювання спирається на інформацію без часових або територіальних обмежень;
4) кандидат не відповідає цим критеріям у разі доведення невідповідності або наявності обґрунтованих сумнівів у відповідності;
5) будь-який висновок чи оцінка національного або міжнародного органу щодо кандидата не є наперед визначальними та обов`язковими для Дорадчої групи.
Дорадча група за результатами оцінки високих моральних якостей кандидатів на посаду судді Конституційного Суду ухвалює вмотивоване рішення щодо оцінки відповідності кожного кандидата.
За критерієм високих моральних якостей кандидати отримують оцінку "відповідає" або "не відповідає".
У разі отримання від Дорадчої групи оцінки "не відповідає" за критерієм високих моральних якостей кандидат вважається таким, що не пройшов відповідний етап конкурсного відбору на посаду судді Конституційного Суду з дня оприлюднення Дорадчою групою відповідного рішення. У рішенні стосовно такого кандидата Дорадча група зазначає, що для цілей відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду на конкурсних засадах кандидат не відповідає критерію високих моральних якостей.
Стосовно кандидатів, які отримали оцінку "не відповідає" за критеріями високих моральних якостей або визнаного рівня компетентності у сфері права, Дорадча група оприлюднює лише резолютивну частину рішення, без наведення мотивів, які стали підставою для його ухвалення. Повний текст рішення із мотивуванням оприлюднюється Дорадчою групою на письмову вимогу кандидата, який отримав оцінку "не відповідає".
За приписами частини тридцять другої статті 10-2 Закону рішення Дорадчої групи у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України (про оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду за критеріями високих моральних якостей та визнаного рівня компетентності у сфері права) може бути оскаржене в судовому порядку та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад Дорадчої групи, який ухвалив відповідне рішення, був неповноважним;
2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Дорадчої групи, які брали участь у його ухваленні;
3) рішення не містить мотивів, з яких Дорадча група дійшла відповідних висновків.
На засідання Дорадчої групи від 04.12.2023 (протокол № 2) затверджено Методологію оцінювання моральних якостей і рівня компетентності у сфері права (далі - Методологія).
Стаття 2 Методології визначає, що критерій "високі моральні якості", передбачений статтею 10-8 Закону, визначається Дорадчою групою при оцінюванні через компоненти, які перераховані у пунктах а та b цієї частини нижче:
а: "Доброчесність": Дорадча група вважає Кандидата таким, що відповідає компоненту доброчесності, якщо він є незалежним, чесним, неупередженим, непідкупним, сумлінним, дотримується етичних норм та демонструє бездоганну поведінку в професійній діяльності та особистому житті. Дорадча група розуміє ці терміни/показники таким чином:
І. Незалежність - самостійність у прийнятті рішень, здатність ухвалювати самостійні рішення в умовах тиску, що може здійснюватися в різних формах;
ІІ. Чесність - правдивість у професійній діяльності й повсякденному житті;
ІІІ. Неупередженість - відсутність негативної або позитивної, заздалегідь сформованої суб`єктивної думки, відношення проти кого-, чого-небудь, здатність ухвалювати безсторонні, справедливі, об`єктивні рішення попри наявність симпатій, антипатій, суспільної думки;
ІV. Сумлінність - старанне, ретельне і відповідальне виконання своїх обов`язків, що свідчить про добросовісність професійної діяльності особи;
V. Кандидат не відповідає показнику незалежності, чесності, неупередженості, сумлінності, зокрема, у разі наявності обґрунтованих сумнівів, що такий Кандидат, перебуваючи на теперішній або будь-якій попередній посаді діяв відповідно до вимог законодавства, правил професійної етики (вимог академічної доброчесності), інших етичних норм щодо незалежності, чесності, неупередженості, сумлінності;
VІ. Непідкупність - здатність бути стійким та безкорисливим у протидії матеріальному та іншим формам впливу під час прийняття рішень. Кандидат не відповідає показнику непідкупності, якщо він вчиняв корупційні правопорушення або правопорушення, пов`язані з корупцією, порушував інші антикорупційні обмеження та зобов`язання;
VІІ. Дотримання етичних норм та прояв бездоганної поведінки в професійній діяльності та особистому житті - неухильне дотримання особою професійних етичних та загальновизнаних моральних правил поведінки, як під час здійснення професійної діяльності, так і поза її межами, що формує довіру суспільства до такої особи. Кандидат не відповідає показнику дотримання етичних норм, зокрема, у разі наявності обґрунтованих сумнівів, що такий Кандидат, перебуваючи на теперішній або будь-якій попередній посаді, діяв відповідно до правил професійної етики, доброчесної поведінки та інших етичних норм;
VІІІ. Кандидат не відповідає показнику дотримання бездоганної поведінки в професійній діяльності та особистому житті, якщо він вчиняв будь-які неналежні дії або веде спосіб життя, що робить його недостойним займати посаду судді Конституційного Суду України, може завдати шкоди авторитету Конституційного Суду України або викликає обґрунтовані сумніви щодо того, чи відповідатиме (відповідає) такий Кандидат етичним стандартам, включаючи утримання від будь-яких проявів дискримінації як визначено у статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні";
IX. Не лише наявність, але і видимість або сприйняття доброчесності Кандидата з боку об`єктивного спостерігача ураховуються Дорадчою групою відповідно до міжнародних стандартів при Оцінюванні.
b. "Законність джерел походження майна", "відповідність рівня життя кандидата або членів його сім`ї задекларованим доходам", "відповідність способу життя кандидата його статусу":
І. Джерела походження майна Кандидата є законними, рівень життя Кандидата або членів його сім`ї відповідає їхнім задекларованим та законним доходам, а спосіб життя Кандидата відповідає його статусу, якщо відсутні обґрунтовані сумніви в протилежному;
ІІ. Поняття "член сім`ї" застосовується у розумінні Закону України "Про запобігання корупції";
ІІІ. Дорадча група може брати до уваги статки "близьких осіб" у розумінні Закону України "Про запобігання корупції"", якщо є ознаки того, що вони пов`язані з доходами, майном або способом життя Кандидата або членів його сім`ї;
IV. Не вважається законним дохід, що не був задекларований в органах державної влади згідно з вимогами законодавства або був задекларований, проте стосовно якого є обґрунтовані сумніви, що він був, зокрема, інструментом чи результатом законної або задекларованої діяльності;
V. Якщо Кандидат безоплатно набув майно у власність, володіння чи користування, попередній власник (у випадку передання майна у володіння чи користування - теперішній власник), який надав таке майно, повинен зробити це із законного доходу, включаючи, але не обмежуючись випадками, коли таким попереднім власником є близька особа;
VI. При оцінюванні відповідності рівня життя задекларованим законним доходам Дорадча група може, серед іншого, використовувати метод встановлення непідтверджених статків, визначений у Додатку.
2. При Оцінюванні відповідності критерію високих моральних якостей Дорадча група може брати до уваги серйозність або тяжкість, сукупність обставин і наявність умислу в будь-якому порушенні доброчесності, а в разі незначних порушень - чи пройшло достатньо часу без подальших повторних порушень. При встановленні тяжкості порушення Дорадча група братиме до уваги всі обставини, що включають, але не обмежуються такими:
a. чи було це порушення одиничним випадком;
b. чи не завдало це порушення жодної або незначної шкоди приватним чи публічним інтересам (у тому числі довірі громадськості);
c. чи було би це порушення сприйняте об`єктивним спостерігачем як вияв неповаги до суспільного порядку, що випливає з нехтування правил і норм.
3. Для застосування терміну "обґрунтовані сумніви" (частина третьої статті 10-8 Закону), Дорадча група керується термінами "законні підстави для побоювань" або висновком щодо "перевірених фактів, що можуть викликати сумніви". Сумніви не є обґрунтованими, якщо вони не підкріплені фактами, які можна перевірити.
Стаття 3 Методології визначає етапи Оцінювання критерію високих моральних якостей. Так, для оцінювання відповідності критерію високих моральних якостей, відповідно до частин першої - четвертої статті 10-8 Закону, Дорадча група: a. вивчає всю отриману інформацію; b. самостійно збирає додаткові дані з усіх джерел відповідно до статті 6 "Джерела інформації"; c. за потреби, просить Кандидатів надати письмові пояснення; d. проводить співбесіди відповідно до статті 7 "Співбесіди", зокрема, для роз`яснення будь-яких сумнівів щодо їхніх високих моральних якостей; e. ухвалює та виготовляє вмотивоване рішення щодо оцінки високих моральних якостей.
2. Дорадча група розпочинає процес Оцінювання за критерієм високих моральних якостей із запиту до Кандидатів про надання такої інформації та документів:
a. електронної адреси та номера телефона;
b. останньої заповненої декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у формі, визначеній Законом України "Про запобігання корупції", якщо її ще не було надано;
c. письмового підтвердження знайомлення з Положенням і Методологією Дорадчої групи;
d. копій усіх нотаріальних довіреностей (або даних з Єдиного реєстру довіреностей про всі нотаріальні довіреності), виданих від імені чи на ім`я Кандидата або від імені чи на ім`я членів його сім`ї, якщо такі довіреності є чинними станом на день отримання такого запиту, або були чинними впродовж останніх десяти років до дня отримання такого запиту.
3. Вмотивоване рішення за результатами оцінки високих моральних якостей Кандидата виготовляється Дорадчою групою упродовж 15 днів з дня його ухвалення.
За змістом статті 6 Методології, для збору та аналізу інформації про Кандидатів Дорадча група та її Члени можуть, зокрема: здійснювати пошук інформації з відкритих джерел, у тому числі в Інтернеті; отримувати та здійснювати пошук інформації в реєстрах, базах даних, розпорядниками (адміністраторами) яких є органи державної влади; використовувати інформацію, отриману Дорадчою групою, її Членами або Секретаріатом у кореспонденції або в іншій формі, у тому числі інформацію, надану Кандидатами за їхньою власною ініціативою, відповіді Кандидатів на запитання Дорадчої групи; використовувати інформацію, отриману Дорадчою групою та її Членами від громадських організацій, медіа, органів влади, органів місцевого самоврядування та інших організацій й осіб; просити фізичних або юридичних осіб надати роз`яснення, документи або інформацію, необхідну для цілей Оцінювання Кандидатів; звертатися за консультаціями до фахівців у різних галузях; отримувати усні пояснення від інших осіб.
Дорадча група визначає термін подачі Кандидатом інформації та/або оригіналів документів на її запит. Кандидат має підтвердити отримання запиту якомога швидше. Дорадча група може подовжити встановлений нею термін у разі відповідного звернення Кандидата з вагомих підстав.
Кандидати мають право подавати запит на доступ до інформації, зібраної щодо них, за винятком інформації з обмеженим доступом, яку не можна розкривати Кандидату відповідно до законодавства. Доступ надається впродовж 3 днів із моменту подання запиту. 
У разі, якщо громадяни подають інформацію за власною ініціативою і хочуть анонімності, надана ними інформація не використовуватиметься для Оцінювання Кандидата, а інформація про особу джерела не розкриватиметься Кандидату. Якщо Дорадча група отримає одну і ту саму інформацію з одного або кількох джерел, які не є конфіденційними, така інформація може бути використана для Оцінювання і до неї може бути надано доступ Кандидату.
За правилами статті 7 Методології графік співбесід відповідно до статті 3 "Етапи Оцінювання критерію високих моральних якостей" визначається на розсуд Дорадчої групи.
Кандидат повинен підтвердити свою участь у співбесіді впродовж двох календарних днів.
Співбесіду починає Голова, після чого Члени ставлять свої запитання. У кінці співбесіди Кандидат може зробити коротку заключну заяву.
Кандидати та інші особи, присутні під час співбесіди, повинні дотримуватися належного порядку. Якщо особа порушує це правило після попередження, Голова може видалити особу зі співбесіди.
Присутність Кандидата на співбесіді є обов`язковою. Співбесіду може бути відкладено у зв`язку з неявкою Кандидата з поважних причин. Поважність причини неявки визначає Дорадча група.
Неявка Кандидата на співбесіду, незалежно від причин, не перешкоджає Дорадчій групі провести Оцінювання і встановити його відповідність критерію високих моральних якостей та/або визнаного рівня компетентності у сфері права.
Кандидат не може надавати інформацію, документи або інші матеріали під час співбесіди, якщо Дорадча група зробила запит про їх надання раніше, а Кандидат не надав їх упродовж визначеного періоду, або якщо Кандидат міг надати їх за власною ініціативою раніше. Дорадча група може зробити виняток, якщо прийде до висновку про обґрунтованість такого винятку.
Верховний Суд звертає увагу, що Дорадча група у межах процедури оцінювання кандидата не проводить перевірку інформації, яка міститься у документах інших державних органів, однак надає їм оцінку в контексті здійснення своїх повноважень щодо перевірки відповідності кандидата критерію високих моральних якостей. Таке оцінювання здійснюється в сукупності з іншою інформацією, яка є в її розпорядженні, а також з поясненнями кандидата щодо такої інформації.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд констатує, що члени Дорадчої групи, оцінюючи певні обставини щодо позивача як кандидата, який брав участь у відборі кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України, визначали їх відповідності суспільним уявленням про доброчесність на власний розсуд. Законодавство не встановлює інших засад для оцінки життєвих обставин кандидата, окрім власного розсуду членів Дорадчої групи, як органу, що проводить оцінювання відповідності кандидата критерію високих моральних якостей. 
Водночас кандидат, який прагне отримати посаду судді, з огляду на мету (ціль) конкурсу, має обов`язок надати переконливі пояснення (і, за потреби, відповідні докази), щоб усунути будь-які обґрунтовані сумніви у його невідповідності критерію високих моральних якостей.
Поряд з цим, згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Також на законодавчому рівні в Україні було прийнято Закон України «Про адміністративну процедуру», пункт 7 частини першої статті 2 якого визначає, що дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.
Частина третя статті 6 Закону України «Про адміністративну процедуру» встановлює, що здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов: 1) дискреційне повноваження передбачено законом; 2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; 3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом; 4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.
Повноваження Дорадчої групи стосовно оцінювання кандидата відповідно до умов та правил Методології є дискреційними та виключною її компетенцією як уповноваженого органу, який створений та діє на підставі Закону. Жоден суб`єкт, у тому числі й суд, не вправі втручатися у здійснення Дорадчою групою компетенції щодо оцінювання кандидатів на посаду судді Конституційного Суду в межах процедури відбору на зайняття вакантної посади судді.
Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), досліджуючи межі дискреційних повноважень адміністративного органу, виснував, що суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості актів, які прийняті органом влади, однак все ж таки суди повинні проконтролювати, чи не є викладені в них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (рішення у справі "Sigma Radio Television Ltd. v. Cyprus", у справі "Putter v. Bulgaria", у справі "Bryan v. the United Kingdom").
Наведене дозволяє стверджувати, що межі дискреції Дорадчої групи щодо оцінювання кандидата на посаду судді Конституційного Суду не є необмеженими та підлягають зовнішньому публічному контролю. Процес оцінювання, як і прийняте за його результатом рішення, мають бути зрозумілим як кандидату на посаду судді Конституційного Суду України, так і незалежному сторонньому спостерігачу.
Обсяг і ступінь мотивації рішення залежить від конкретних обставин, які були предметом розгляду та дослідження, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що доводи (пояснення) кандидата на посаду судді було взято до уваги, і що важливо, давати розуміння, чим керувалася Дорадча група, коли оцінювала цього кандидата.
При цьому, частиною четвертою статті 10-8 Закону, прямо обумовлено обов`язок Дорадчої групи за результатами оцінки високих моральних якостей кандидатів на посаду судді Конституційного Суду мотивувати рішення щодо оцінки відповідності кожного кандидата.
Водночас положення Закону передбачають й конкретні підстави, за яких кандидат наділений правом оскаржити рішення ДГЕ у судовому порядку, зокрема, якщо рішення не містить мотивів, з яких Дорадча група дійшла відповідних висновків.
З огляду на наведене, Верховний Суд уважає, що вмотивованість рішення Дорадчої групи про невідповідність кандидата критерію високих моральних якостей є не лише формальним дотриманням вимог закону, а повинна забезпечити дотримання принципу правової визначеності у питанні встановлення підстав для прийняття такого рішення.
Повертаючись до спірних правовідносин, Верховний Суд установив, що ОСОБА_1 не заперечує обставин, які лягли в основу спірного рішення ДГЕ, але не погоджується з оцінкою цих обставин відповідачем. Фактично позивач просить суд здійснити переоцінку фактів, які стали підставою для визнання його Дорадчою групою таким, що не відповідає критерію високих моральних якостей для цілей відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України на конкурсних засадах.
Натомість, ураховуючи виключну компетенцію відповідача щодо оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу, переоцінка судом зазначених фактів знаходиться поза межами судового контролю правомірності рішення Дорадчої групи.
З огляду на це, Верховний Суд, не вдаючись до переоцінки фактів, які в оскаржуваному рішенні ДГЕ зазначені як підстава для визнання ОСОБА_1 таким, що не відповідає вимогам до судді Конституційного Суду за критерієм високих моральних якостей, перевіряє лише обґрунтованість та вмотивованість висновків Дорадчої групи щодо таких фактів.
Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі № 9901/355/21, доброчесність - це необхідна морально-етична складова діяльності судді, яка, серед іншого, визначає межу і спосіб його поведінки, що базується на принципах об`єктивного ставлення до сторін у справах та чесності у способі власного життя, виконанні своїх обов`язків та здійсненні правосуддя. Авторитет та довіра до судової влади формуються залежно від персонального складу судів, від осіб, які обіймають посади суддів та формують суддівський корпус. Саме тому важливо, щоб кандидат на посаду судді, як і суддя, не допускав будь-якої неналежної (недоброчесної, неетичної) поведінки як у професійній діяльності, так і в особистому житті, яка може поставити під сумнів відповідність кандидата критерію доброчесності, що негативно вплине на суспільну довіру до судової влади у зв`язку з таким призначенням.
Статтею 1 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, встановлено, що суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.
Відповідно до статті 3 цього Кодексу саме суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб, на думку обізнаного та розсудливого стороннього спостерігача, його поведінка була бездоганною.
Роз`яснюючи зазначені положення, Рада суддів України в коментарі до Кодексу суддівської етики, затвердженому рішенням Ради суддів України від 04.02.2016 № 1, відзначила, що судді є символом правосуддя, а тому суддівський корпус повинен прагнути досягнення високих стандартів поведінки, суддя повинен уникати порушень етики та всього того, що виглядає як порушення етики, в усіх випадках його діяльності - як професійній, так і в приватній. Бездоганна поведінка суддів означає уникнення порушень норм етики та недопущення створення враження їх порушення. Враження порушення норм етики створюється, коли розважливі особи, яким стали відомі всі відповідні обставини, розкриті в ході резонансного їх з`ясування, можуть дійти висновку, що чесність, добросовісність, урівноваженість та професійна придатність судді поставлені під сумнів. Рада суддів України окремо наголосила на тому, що численними є ситуації, коли та чи інша дія прямо не заборонена законом, але є ризик такого сприйняття, формування враження, яке підірвало б довіру до суду.
Згідно зі статтею 2 Методології критерій "високі моральні якості" визначається Дорадчою групою при оцінюванні через такі компоненти як "доброчесність", "законність джерел походження майна", "відповідність рівня життя кандидата або членів його сім`ї задекларованим доходам", "відповідність способу життя кандидата його статусу".
Поряд з цим, основними складовими доброчесності є незалежність у прийнятті рішень, чесність, неупередженість, сумлінність, непідкупність та дотримання етичних норм. Кожен з цих компонентів вимагає детального аналізу поведінки кандидата, як в професійному житті, так і поза його межами. Зокрема, чесність кандидата охоплює правдивість не тільки в професійній діяльності, але й у повсякденному житті. Сумлінність передбачає старанне й відповідальне виконання своїх обов`язків.
Оцінка чесності та сумлінності кандидата не може бути обмежена лише його професійною діяльністю. Вона має включати й аналіз його поведінки поза межами професії, оскільки моральні якості кандидата на таку важливу посаду, як суддя Конституційного Суду, мають бути бездоганними у всіх сферах його життя. Тому навіть зовні правомірні і законні дії кандидата можуть оцінюватися як такі, що не узгоджуються з поняттям доброчесності.
Вказане узгоджується з положеннями статті 2 Методології, де зазначено, що враховується не лише наявність доброчесності, але й її видимість або сприйняття з боку об`єктивного спостерігача, що відповідає міжнародним стандартам при оцінюванні.
Варто підкреслити, що оцінка високих моральних якостей кандидатів включає не лише вивчення інформації про кандидата, а й аналіз сприйняття кандидата як об`єкта довіри з боку суспільства. Тому будь-які дії, які можуть поставити під сумнів моральні принципи кандидата, повинні розглядатися як підстави для ухвалення рішення про його невідповідність за критерієм високих моральних якостей.
Крім того, у рішенні від 25.06.2019 у справі "Karl-Theodor Zu Guttenberg v. Germany" ЄСПЛ зазначив, що з огляду на те, що заявник був відомим громадським діячем, він не міг очікувати на такий самий захист його приватного життя, що й приватна особа, невідома для громадськості.
Парламентська Асамблея Ради Європи у своїй Резолюції від 25.12.2008 № 1165 (1998) зазначила, що публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя (пункт 6).
Також Конституційний Суд України у Рішенні від 20.01.2012 № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України зазначив, що [...] перебування особи на посаді, пов`язаній зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, передбачає не тільки гарантії захисту прав цієї особи, а й додаткові правові обтяження. Публічний характер як самих органів - суб`єктів владних повноважень, так і їх посадових осіб вимагає оприлюднення певної інформації для формування громадської думки про довіру до влади та підтримку її авторитету в суспільстві.
У преамбулі Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23, йдеться про те, що ці принципи мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів, серед іншого з уваги на те, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.
Так, одним зі схвалених є принцип, згідно з яким дотримання етичних норм, демонстрація дотримання етичних норм є невід`ємною частиною діяльності суддів.
Постійна увага з боку суспільства покладає на суддю обов`язок прийняти низку обмежень, і хоч пересічному громадянину ці обов`язки могли б здатися обтяжливими, суддя приймає їх добровільно та охоче. Поведінка судді має відповідати високому статусу його посади.
Статтею 58 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" установлено, що питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з`їздом суддів України за пропозицією Ради суддів України.
Відповідно до статей 1-3 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. Суддя, серед іншого, не має права використовувати своє посадове становище в особистих інтересах чи в інтересах інших осіб та не повинен дозволяти цього іншим. Суддя має докладати всіх зусиль для того, щоб на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини його поведінка була бездоганною.
При цьому, доброчесна поведінка судді має торкатися всіх сфер його життя, у тому числі й матеріальної (майнової) сфери, виявляючи повагу до законів і лояльність до публічних фінансових інтересів держави.
З огляду на викладені положення національного законодавства та міжнародного права, Верховний Суд уважає, що кандидат, який претендує на посаду судді Конституційного Суду України, повинен усвідомлювати, що всі обставини його життя - як професійні, так і особисті - можуть бути предметом пильної уваги та обговорення. Усі аспекти його поведінки повинні відповідати найвищим стандартам моральності та етики, оскільки кожен суддя цього органу має бути взірцем не лише професійної компетентності, але й бездоганної репутації. При цьому, кандидат повинен виявляти повагу до законів та сумлінно дотримуватися їх.
Як убачається зі змісту спірного рішення, ДГЕ оцінила кандидата ОСОБА_1 на відповідність критерію "високі моральні якості" крізь призму таких компонентів як "доброчесність", "сумлінність" та "дотримання етичних норм та демонстрації бездоганної поведінки в професійній діяльності та особистому житті".
Питаннями, які досліджувалися Дорадчою групою та викликали сумнів у відповідності кандидата, були: 
1) невиконання кандидатом судового рішення, яке набрало законної сили, у справі № 487/5705/16-ц;
2) розгляд суддею ОСОБА_1 справи № 6/193/09 за участі АГК "Парма", що може свідчити про ухвалення судового рішення в умовах конфлікту інтересів;
3) незазначення інформації у деклараціях доброчесності судді щодо притягнення кандидата до адміністративної відповідальності; 
4) подання неточних і недостовірних відомостей у майнових деклараціях щодо права користування та розпорядження суднами на підставі відповідних довіреностей, а також відомостей щодо вартості автомобіля, який належить кандидату; 
5) зловживання кандидатом правами при зверненні із повідомленням до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
Водночас Верховним Судом під час розгляду цієї справи установлено, що ОСОБА_1 вже брав участь у конкурсних відборах кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України, оголошеному Радою суддів України рішеннями від 18.09.2023 та від 11.04.2024. 
ОСОБА_1 припинив участь у зазначених конкурсах у зв`язку з прийняттям ДГЕ рішення від 23.03.2024 № 1.21 "Про невідповідність кандидата на посаду судді Конституційного Суду України ОСОБА_1 критерію високих моральних якостей" та аналогічного рішення від 07.11.2024.
Указані рішення ОСОБА_1 оскаржив у судовому порядку. 
Так, рішенням Верховного Суду від 15.08.2024 у справі № 990/136/24 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його позову до ДГЕ про визнання протиправним та скасування згаданого вище рішення від 23.03.2024.
Позивач оскаржив це рішення до Великої Палати Верховного Суду, проте ухвалою від 16.10.2024 остання повернула ОСОБА_1 апеляційну скаргу, а отже рішення набрало законної сили.
Рішенням Верховного Суду від 09.02.2026 у справі № 990/407/24 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його позову до ДГЕ про визнання протиправним та скасування згаданого вище рішення від 07.11.2024 (станом на момент ухвалення рішення у справі, що розглядається, ще не набрало законної сили).
Колегія суддів зауважує, що спірне рішення ДГЕ, яке є предметом позову у цій справі, за змістом обставин, досліджених відповідачем під час конкурсу, фактично стосується тих самих обставин, які встановлено в рішенні Дорадчої групи від 23.03.2024 № 1.21. У межах розгляду справи № 990/136/24 Верховний Суд установив ці обставини та надав їм відповідну оцінку.
З цього приводу колегія суддів уважає за доцільне зазначити таке.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Поряд з цим, частина сьома цієї статті установлює, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Загальноприйнято вважати, що преюдиційність (лат. praejudicialis - те, що стосується попереднього судового рішення це можливість прийняття судом як беззаперечними обставин (юридичних фактів), що були встановленні іншим судом в іншій справі та містяться у мотивувальній частині рішення, яке набрало законної сили. У такій попередній справі повинні брати участь ті ж самі сторони або їх правонаступники. Недотримання хоча б однієї умови робить неможливим для суду застосування преюдиції, що особливо важливо, коли у справі беруть участь нові сторони.
Преюдиційність безпосередньо пов`язана з презумпцією істинності судового рішення, конституційною нормою про обов`язковість судового рішення (частина друга статті 129 Основного закону України), а також такими складовими верховенства права як принцип правової визначеності, легітимних очікувань, процесуальної економії, а також заборони зловживати процесуальними правами.
Верховний Суд неодноразового висловлював правову позицію щодо застосування положень статті 78 КАС України у частині преюдиційності фактів.
Так, у постановах від 27.11.2020 у справі № 440/525/19, від 20.04.2021 у справі № 817/1269/17, від 06.09.2022 у справі № 640/10625/21 Верховний Суд виснував, що факти, установлені в прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиційний характер. Преюдиційність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиційність у процесуальному праві виражена як обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказів факти, які раніше вже були встановлені набутим законної сили судовим рішенням або вироком у будь-якій іншій справі. 
Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових фактів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів.
Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того самого питання між тими самими сторонами. 
Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови:
- обставина встановлена судовим рішенням;
- судове рішення набрало законної сили;
- у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі.
Преюдиційними є факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення й окреслюється його суб`єктивними і об`єктивними межами, згідно з якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їхні правонаступники, не можуть знову оскаржувати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.
Суд установив, що у справі № 990/136/24 Верховний Суд дослідив та надав оцінку таким обставинам.
1) Невиконання кандидатом ОСОБА_1 судового рішення, яке набрало законної сили, у справі № 487/5705/16-ц.
З цього питання Верховний Суд у справі № 990/136/24 наголосив, що однією з основних конституційних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129-1 Конституції України).
Вказані положення дістали розвиток як у процесуальних кодексах України, так і в Законі України «Про судоустрій і статус суддів». Вони передбачають, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Більше того, за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали чи постанови суду, що набрали законної сили, або за перешкоджання їх виконанню передбачено кримінальну відповідальність.
Суд також нагадав, що компонент «доброчесність» передбачає відповідність кандидата бездоганній поведінці як у професійній діяльності, так і в особистому житті. Кандидат не відповідає цьому показнику, якщо він вчиняв неналежні дії або веде спосіб життя, який робить його недостойним обіймати посаду судді Конституційного Суду України, може завдати шкоди авторитету цього Суду або викликає обґрунтовані сумніви щодо відповідності етичним стандартам.
Ураховуючи позицію та аргументи ОСОБА_1 у контексті розглядуваного питання, Верховний Суд погодився з висновком Дорадчої групи щодо наявності обґрунтованих сумнівів у тому, що кандидат, не виконуючи рішення суду, яке набрало законної сили, дотримується вимог Конституції України та законодавства не лише як громадянин, а й як професійний суддя.
Водночас Суд зазначив, що доводи позовної заяви про те, що посилання Дорадчої групи в оскаржуваному рішенні на наявність кримінального провадження № 62021150010000304 порушує презумпцію невинуватості, честь, гідність та ділову репутацію позивача і не підтверджує умисного невиконання ним рішення, не заслуговують на увагу. ДГЕ не надавала оцінки винуватості позивача у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, сама наявність таких відомостей не суперечить принципу презумпції невинуватості, оскільки не свідчить про наявність вини особи.
Аналогічні підстави невідповідності кандидата критерію високих моральних якостей та їх мотиви містить і оскаржуване у цій справі рішення Дорадчої групи.
У справі, що розглядається, ОСОБА_1 як на додатковий доказ помилковості висновків ДГЕ посилається на постанову Державного бюро розслідувань від 27.02.2022 про закриття кримінального провадження № 62021150010000304 від 07.09.2021 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 382 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Позивач звернув увагу, що оскільки оскаржуване рішення ДГЕ ґрунтується на висновку про неправомірність невиконання Кандидатом вимог органу примусового виконання про повернення гаражу, відсутність у Кандидата реальної можливості виконати рішення та обов`язку передавати неіснуючий в реальності гараж, відсутність в діях Кандидата складу злочину 382 КК України, означає помилковість висновку ДГЕ про порушення Кандидатом статті 129-1 Конституції України.
Верховний Суд із такими доводами не погоджується.
Закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення означає, що у діях особи не встановлено сукупності передбачених кримінальним законом об`єктивних і суб`єктивних ознак конкретного складу злочину, зокрема ознак умислу, суспільно небезпечних наслідків або причинного зв`язку між діянням та такими наслідками.
Водночас відсутність складу кримінального правопорушення не є тотожною відсутності самого факту певних дій чи бездіяльності, а також не означає автоматичного підтвердження їх правомірності або відповідності вимогам Конституції та законодавства.
Як убачається зі змісту постанови про закриття кримінального провадження, таке рішення прийнято у зв`язку з недоведеністю наявності в діях особи складу кримінального правопорушення, тобто через відсутність достатніх доказів для притягнення до кримінальної відповідальності.
Разом із тим слідчий у межах кримінального провадження не встановлював та не оцінював обставин щодо відповідності поведінки кандидата критерію доброчесності, не досліджував питання реальної можливості виконання судового рішення у контексті конституційного обов`язку його виконання, а також не надавав оцінки таким обставинам з позицій конкурсної процедури.
Отже, сама по собі відсутність у діях кандидата складу злочину, передбаченого статтею 382 КК України, не спростовує встановленого факту невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, та не усуває обґрунтованих сумнівів у його відповідності компоненту «доброчесність» критерію високих моральних якостей.
Таким чином, посилання позивача на постанову слідчого Державного бюро розслідувань від 27.02.2022 не спростовує висновків ДГЕ та не впливає на оцінку правомірності оскаржуваного рішення у цій частині.
З цих підстав Верховний Суд уважає за можливе врахувати обставини, установлені у справі № 990/136/24 щодо невиконання кандидатом судового рішення, яке набрало законної сили, у справі № 487/5705/16-ц. 
При цьому Верховний Суд акцентує увагу, що ДГЕ не надавала оцінки винуватості позивача, що свідчить про відсутність порушення презумпції невинуватості з боку відповідача.
Проведення конкурсу на посаду судді Конституційного Суду України та здійснення ДГЕ оцінювання кандидата на відповідність критерію високих моральних якостей є самостійною процедурою. Вона передбачає з`ясування компетентним органом фактів (зокрема конкретних дій або бездіяльності кандидата), які впливають на результат оцінювання, незалежно від кримінально-правової кваліфікації цих дій і наслідків, що настали або можуть настати для особи.
Отже, Верховний Суд погоджується з доводами ДГЕ про те, що невиконання ОСОБА_1 рішення суду, яке набрало законної сили, викликає обґрунтовані сумніви щодо його відповідності такому показнику компонента критерію високих моральних якостей, як «доброчесність».
2) Незазначення кандидатом інформації у деклараціях доброчесності судді.
У справі № 990/136/24 Верховний Суд установив, що у декларації доброчесності судді за 2016 рік кандидат підтвердив, що не здійснював вчинків, що можуть мати наслідком притягнення його до відповідальності. Водночас, 25.01.2024 у письмових відповідях на запитання Дорадчої групи кандидат відповів: "Так, притягувався двічі десь у 2016 році за порушення ПДД. Штрафи сплатив. Про притягнення повідомляв в анкеті, що знаходиться в моєму суддівському досьє. Інші відомості про ці обставини в мене відсутні. Даю згоду, якщо це потрібно, на повний доступ Дорадчої групи до мого суддівського досьє, яке знаходиться у ВККСУ". Також, у декларації доброчесності судді за 2021 рік ОСОБА_1 , аналогічно, у відповідній графі "22" підтвердив, що ним не здійснювалися вчинки, що можуть мати наслідком притягнення його до відповідальності. Між тим, саме у 2021 році на позивача накладалися штрафи за невиконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 31.10.2019 у справі № 487/5705/16-ц.
У контексті цього питання Верховний Суд відзначив, що на час подання ОСОБА_1 декларацій доброчесності судді за 2016, 2021 роки (січень 2017 року та січень 2022 року) вищезгадані факти притягнення його до відповідальності вже існували та були йому відомі. Твердження позивача про те, що чинним законодавством не передбачена відповідальність судді як боржника у цивільній справі є недоречними, адже наведені норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не встановлюють будь-яких винятків з обов`язку судді правдиво засвідчити в декларації обставини, які стосуються його доброчесності, зокрема щодо здійснення вчинків, що можуть мати наслідком притягнення до відповідальності загалом, незалежно від виду такої відповідальності.
Повертаючись до спірних правовідносин, колегія суддів установила, що такі ж підстави невідповідності кандидата ОСОБА_1 критерію високих моральних якостей містить й рішення Дорадчої групи від 28.01.2025. При цьому, доводи позивача щодо помилковості висновків ДГЕ також є аналогічними аргументам, які ним надавалися під час розгляду справи № 990/136/24.
Верховний Суд акцентує увагу, що обов`язок декларування має об`єктивний характер і не ставиться у залежність від особистого ставлення судді до відповідних подій або його переконання щодо правомірності чи неправомірності застосованого до нього заходу впливу.
Той факт, що особа не погоджується з відповідним рішенням чи вважає його несправедливим, не звільняє її від обов`язку повідомити про такі обставини у декларації доброчесності, якщо вони об`єктивно мали місце.
Отже, ненаведення таких відомостей не може бути виправдане суб`єктивною оцінкою позивача щодо їх правового значення.
За таких умов Верховний Суд ураховує обставини, які були встановлені судом у справі № 990/136/24 у цій частині, та вважає прийнятними висновки про те, що Дорадчою групою належним чином вмотивовано, чому факти незазначення кандидатом інформації у деклараціях доброчесності судді викликали обґрунтовані сумніви у відповідності ОСОБА_1 таким показникам компоненту "доброчесність" критерію високих моральних якостей як "чесність", "сумлінність" та "дотримання етичних норм та демонстрації бездоганної поведінки в професійній діяльності та особистому житті". 
Будь-яких інших належних та допустимих доказів протилежного позивачем у справі, що розглядається, надано не було.
3) Розгляд ОСОБА_1 , як професійним суддею, справи № 6/193/09 за участі АГК "Парма", що може свідчити про ухвалення судового рішення в умовах конфлікту інтересів.
Зокрема, у справі № 990/136/24 Верховним Судом установлено, що у 2009 році ОСОБА_1 розглядав справу № 6/193/09 за позовом ТОВ "Парма" до Миколаївської міської ради, третя особа - АГК "Парма", про визнання права власності. 22.07.2009 кандидат ухвалив у відповідній справі судове рішення, яким визнав за позивачем право власності на будівлі і споруди. При цьому, у майнових деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2015-2023 роки кандидат зазначав право користування земельною ділянкою АГК "Парма", на якій розміщено металевий гаражний бокс. За його твердженнями, він є членом цього автогаражного кооперативу приблизно з 2005 року, що підтверджується квитанціями про сплату членських внесків. Тож, з пояснень ОСОБА_1 слідує, що ним не заперечувалися обставини незаявлення самовідводу у справі за участю АГК "Парма" за наявності для цього відповідних підстав. Верховний Суд зауважив, що на час розгляду справи № 6/193/09 редакція частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України визначала, що суддя, за наявності обставин, що викликають сумнів у його неупередженості, повинен заявити самовідвід від розгляду справи.
Указані факти досліджувалися ДГЕ й у спірному рішенні від 28.01.2025, що свідчить про наявність підстав для застосування положень частини четвертої статті 78 КАС України у справі, що розглядається, у цій частині, а тому ці обставини не потребують додаткового встановлення судом.
4) Зазначення ОСОБА_1 неточної та недостовірної інформації у майнових деклараціях кандидата.
У справі № 990/136/24 Верховний Суд установив, що в основу рішення ДГЕ про невідповідність кандидата ОСОБА_1 критерію високих моральних якостей лягли такі факти: у майнових деклараціях за 2012- 2016 роки кандидат не зазначив право розпорядження судном Казанка 5М, УМБ-605-к, яке у нього виникло на підставі довіреності, виданої ОСОБА_2 на період з 15.11.2011 по 15.12.2016; у майнових деклараціях за 2020- 2023 роки кандидат не зазначив право користування судном Four Winns 245, яке у нього виникло на підставі довіреності, виданої ОСОБА_3 на період з 18.08.2020 по 18.08.2023; у майнових деклараціях за 2021- 2023 роки кандидат не зазначив право користування судном Домінік Stingrauy 240 СR, 2004 року випуску, яке у нього виникло на підставі довіреності виданої ОСОБА_4 на період з 01.04.2021 по 01.04.2024. 
Також Судом установлено розбіжності у вартості автомобіля Toyota Land Cruiser, 2003 року випуску, зазначеній у майнових деклараціях ОСОБА_1 за 2015- 2023 роки. 
Аналогічні обставини зазначені Дорадчою групою у спірному її рішенні від 28.01.2025.
Поряд з цим, Судом у справі № 990/136/24 установлено, що довіреність, видана ОСОБА_2 на право розпорядження судном Казанка 5М, УМБ-605-к, діяла в період з 15.11.2011 по 15.12.2016 (тобто більше 183 днів, однак відомості не відображено в майнових деклараціях за 2012- 2016 роки); довіреність, видана ОСОБА_3 на право користування судном Four Winns 245, діяла в період з 18.08.2020 по 18.08.2023 (тобто більше 183 днів, однак відомості не відображено в майнових деклараціях за 2020- 2023 роки); довіреність, видана ОСОБА_4 на право користування судном Домінік Stingrauy 240 СR, 2004 року випуску, діяла в період з 01.04.2021 по 01.04.2024 (тобто більше 183 днів, однак відомості не відображено в майнових деклараціях за 2021- 2023 роки).
Стосовно розбіжності вартості автомобіля, Суд установив, що згідно з деклараціями кандидата за 2015- 2023 роки у його власності з 06.05.2008 по цей час перебуває автомобіль Toyota Land Cruiser, 2003 року випуску. Вартість цього автомобіля у деклараціях за 2015- 2022 роки зазначена 161600 грн. Однак, 14.09.2022 під час співбесіди на конкурсі на посаду члена Вищої ради правосуддя, кандидат зазначив, що насправді придбав зазначений автомобіль за 40000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 06.05.2008 еквівалентно 202000 грн. У декларації кандидата на посаду судді Конституційного Суду України за 2022 рік, поданій 16.10.2023, він зазначив, що вартість цього автомобіля становить 202 000 грн. Водночас, у декларації за 2023 рік, поданій 29.01.2024, кандидат зазначив, що вартість автомобіля становить 161 600 грн.
Як у справі № 990/136/24, так і у справі, що розглядається, основними доводами позивача щодо протиправності висновків відповідача у цій частині є те, що ДГЕ неправильно тлумачить положення Закону України «Про запобігання корупції» та без застосування роз`яснення Національного агентства запобігання корупції від 30.12.2021, оскільки у нього на останній день звітних періодів не було у користуванні майна, вказаного в довіреностях. Позивач, зокрема вказав, що жодної із зазначених у пункті 97 Розділу VIII вказаних Роз`яснень щодо заповнення декларацій умов для включення в декларацію водних засобів не існувало. Транспортні засоби використовувалися ним менше ніж 183 дні, та не знаходились у володінні на 31 грудня звітних періодів. 
Інших аргументів з цього питання ОСОБА_1 не надав.
Таким чином, колегія суддів ураховує вказані обставини під час розгляду цієї справи та погоджується з доводами ДГЕ (які, у свою чергу, були підтримані судом під час розгляду справи № 990/136/24) про те, що незазначення кандидатом у майнових деклараціях право користування згаданими суднами викликають обґрунтовані сумніви у відповідності ОСОБА_1 таким показникам компоненту "доброчесність" критерію високих моральних якостей як "чесність" та "сумлінність".
Разом з цим, аргументи позивача щодо відсутності умислу та шкоди під час зазначення ним різної вартості автомобіля, колегія суддів сприймає критично, оскільки вони не узгоджуються з обов`язком декларанта вносити точні та повні дані про своє майно та доходи у декларацію про майно, як це передбачено законодавством про запобігання корупції. 
Позивачем під час розгляду справи не доведено, що в оскаржуваному рішенні Дорадча група використала інформацію, яка не відповідає дійсності чи не підтверджена письмовими доказами. Протилежна від членів Дорадчої групи точка зору позивача щодо оцінки та сприйняття відповідних фактів його професійного та особистого життя жодним чином не спростовує, що наведені у рішенні аспекти життя позивача могли викликати обґрунтований сумнів у членів ДГЕ щодо відповідності кандидата критерію високих моральних якостей для цілей відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України на конкурсних засадах.
Слушно наголосити, що висловлюючи бажання взяти участь у відборі кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України, позивач тим самим погодився з умовами відбору, в тому числі й щодо проведення стосовно нього перевірки, з`ясування обставин його особистого життя та надання цим обставинам публічності. Позивач також повинен був усвідомлювати, що результат його участі у відборі може бути для нього іншим, ніж бажаний, а його оцінка тими, хто був уповноважений проводити такий відбір, може не співпадати з його власними переконаннями.
Опираючись на підстави, з якими Закон пов`язує можливість скасування рішення Дорадчої групи у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду, а саме: склад Дорадчої групи, який ухвалив відповідне рішення, був неповноважним; рішення не підписано будь-ким із складу членів Дорадчої групи, які брали участь у його ухваленні; рішення не містить мотивів, з яких Дорадча група дійшла відповідних висновків, Верховний Суд констатує, що таких підстав за результатами розгляду справи не встановлено.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є правомірним та вмотивованим, а отже, підстави для задоволення позову відсутні.
За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання позову у цій справі відшкодуванню не підлягають. 
Керуючись статтями 241-246, 266 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дорадчої групи експертів про скасування рішення відмовити.
Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді І. А. Васильєва

І. А. Гончарова

В. В. Хохуляк

В. П. Юрченко