ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 911/1459/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Мамалуй О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Грабовського Д.А.

та представників
Позивача : не з`явився
Відповідача: не з`явився
ДВС: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ?Україна?
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025
(головуючий - Корсак В.А., судді Євсіков О.О., Алданова С.О.)
та ухвалу Господарського суду Київської області від 09.09.2025
(суддя - Рябцева О.О.)
за скаргою позивача на бездіяльність державного виконавця Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Соколова Григорія Олексійовича у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 
у справі №911/1459/22
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ?Україна?
до Державного сільськогосподарського підприємства ?Головний селекційний центр України?
про стягнення 1 875 560,00 грн попередньої оплати за договором купівлі-продажу № 12/20 від 24.03.2020,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи
1. Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА" (далі - СТОВ "УКРАЇНА", позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Державного сільськогосподарського підприємства "Головний селекційний центр України" (далі - ДСП "Головний селекційний центр України", відповідач) про стягнення 1 875 560,00 грн попередньої оплати за договором купівлі-продажу № 12/20 від 24.03.2020.
2. Рішенням Господарського суду Київської області від 16.01.2023, позов задоволено повністю. Стягнуто з ДСП "Головний селекційний центр України" на користь СТОВ "Україна" 1 875 560,00 грн попередньої оплати, 28 133,40 грн судового збору.
3. 02.05.2023 на виконання вказаного рішення Господарським судом Київської області видано відповідний наказ.
4. 29.07.2024 позивач подав скаргу на бездіяльність державного виконавця, в якій просив: 
1) визнати неправомірною бездіяльність начальника Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Соколова Григорія Олексійовича у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1; 
2) зобов`язати начальника Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Соколова Григорія Олексійовича вчинити дії, передбачені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", спрямовані на виконання судового наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1459/22 від 02.05.2023 за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
5. Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.09.2024, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025, у задоволенні скарги позивача на бездіяльність державного виконавця щодо виконання судового рішення відмовлено.
6. Постановою Верховного Суду від 11.07.2025 ухвалу Господарського суду Київської області від 05.09.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 скасовано. Справу № 911/1459/22 направлено на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
7. Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.09.2025, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025, провадження у справі №911/1459/22 за скаргою СТОВ "Україна", на бездіяльність державного виконавця закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки подана позивачем скарга не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. 
8. Судові рішення мотивовано тим, що суть оскаржених стягувачем дій державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні впливає на все зведене виконавче провадження, адже результат розгляду вказаної скарги матиме правові наслідки для всіх стягувачів у межах цього зведеного виконавчого провадження. Отже, спірне питання не повинно відокремлюватися від зведеного виконавчого провадження, а спір підлягає розгляду за правила адміністративного судочинства. у зведеному виконавчому провадженні №70560735. Оскільки спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, відносяться до юрисдикції адміністративних судів і підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, подана позивачем скарга не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а тому, провадження необхідно закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
9. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та та прийняти нове рішення про задоволення скарги на бездіяльність державного виконавця .
10. У касаційній скарзі скаржник, вказує, що суди керувалися не нормами процесуального закону, а правовими позиціями Верховного Суду, які станом на момент прийняття оскаржуваних рішень не є актуальними з огляду на зміни у Господарському процесуальному кодексі України.
11. Так, скаржник зауважує, що із набранням чинності Закону України № 4094-IX від 21.11.2024 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень" (далі - Закон № 4094-IX) законодавець виключив можливість здійснення судового контролю у порядку, який вказаний у рішеннях Верховного Суду, на які послався суд першої інстанції. Скаржник зазначає, що вказаним Законом № 4094-IX судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
12. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу позивача, в якому зазначає про те, що оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують, ґрунтуються на припущеннях та особистому вільному трактуванні норм права позивачем.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
13. 13.06.2023 державним виконавцем Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сонько Т.Б. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 02.05.2023 у справі №911/1459/22 про стягнення з ДСП "Головний селекційний центр України" на користь СТОВ "Україна" 1 903 693,14 грн. 
14. 13.06.2023 державним виконавцем Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сонько Т.Б. було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 до зведеного виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2, яке веде Переяславський ВДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
15. 06.08.2021 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях було прийнято наказ № 858 від 26.08.2021 "Про прийняття рішення про приватизацію єдиного майнового комплексу Державного сільськогосподарського підприємства "Головний селекційний центр України" (код 00699945)".
16. 10.07.2023 ДСП "Головний селекційний центр України" звернулось до Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 03.07.2023 р. № 061 про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 на підставі пункту 12 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".
17. 11.07.2023 державним виконавцем Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сонько Т.Б. було винесено постанову про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1, на підставі пункту 12 частини 1 статті 34, статті 35 Закону України "Про виконавче провадження".
18. В період з серпня 2023 по травень 2024 між стягувачем, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Акціонерним товариство "Прозорро.Продажі" здійснювалось листування щодо приватизації єдиного майнового комплексу ДСП "Головний селекційний центр України".
19. 22.05.2024 представник СТОВ "Україна" звернувся до Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою № 48 про поновлення виконавчих дій, в якій просив поновити виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 (зведеному виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_2) та вчинити дії, передбачені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", спрямовані на виконання наказу Господарського суду Київської області у даній справі.
20. Однак, Переяславський відділ Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на заяву стягувача не відреагував.
21. Звертаючись зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, скаржник просив суд: 
1) визнати неправомірною бездіяльність начальника Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Соколова Григорія Олексійовича у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1; 
2) зобов`язати начальника Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Соколова Григорія Олексійовича вчинити дії, передбачені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", спрямовані на виконання судового наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1459/22 від 02.05.2023 р. за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
22. Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.09.2024,залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025, у задоволенні скарги СТОВ "Україна" № 75 від 18.07.2024 на бездіяльність державного виконавця щодо виконання судового рішення у даній справі відмовлено.
23. Постановою Верховного Суду від 11.07.2025 ухвалу господарського суду Київської області від 05.09.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 у справі №911/1459/22 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Київської області.
24. Верховний Суд у постанові від 11.07.2025, направляючи справу № 911/1459/22 на новий розгляд до господарського суду Київської області, зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили та не встановили, рішення судів якої юрисдикції чи інших (не судових) органів виконуються у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

Позиція Верховного Суду
25. Перевіривши повноту встановлення судами попередніх інстанцій обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та заперечення, наведені у відзиві, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
26. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).
27. Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
28 Відповідно до положень статті 129 Конституції України та статті 326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", що також узгоджується зі змістом частини першої статті 327 ГПК України, відповідно до якої виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
29. У пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
30. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
31. Відповідно до статті 339-1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
32. Згідно з частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
33. При цьому, якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення, за правилами господарського судочинства.
34. Отже, зазначеними нормами передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, зокрема, ухваленого в порядку господарського судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 911/100/18.
35. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, постановою Верховного Суду від 11.07.2025 було скасовано ухвалу господарського суду Київської області від 05.09.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2025 у справі №911/1459/22, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Київської області. При цьому Верховний Суд вказав, що висновки судів попередніх інстанцій у цій справі, зроблені за результатом розгляду скарги стягувача на дії ВДВС по суті в порядку господарського судочинства, є передчасними, а судові рішення ухвалені без належного встановлення обставин, пов`язаних з юрисдикцією суду, який має розглядати скаргу, оскільки, стягувач оскаржував дії державного виконавця Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Сонько Т. Б. про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1, яке перебувало у межах зведеного виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2.
36. Верховний Суд у постанові від 11.07.2025 зазначив, що чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів і підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
37. На підставі викладеного Верховний Суд виснував, що суди першої та апеляційної інстанцій не перевірили та не встановили, рішення судів якої юрисдикції чи інших (не судових) органів виконуються у зведеному виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1. Таким чином, суди попередніх інстанцій не визначилися з характером спірних правовідносин, не дослідили зведене виконавче провадження, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
38. Згідно з частиною першою статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
39. Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий документ. Це правило діє і при виконанні зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднані судові рішення, ухвалені за правилами однієї юрисдикції.
40. При виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких ці судові рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.
41. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 287 КАС України.
42. Вказані висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № № 660/612/16-ц, від 13.02.2019 у справі № 808/2265/16, від 10.04.2019 року у справі № 908/2520/16, від 05.06.2019 у справі № 911/100/18.
43. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц зазначено наступне: "У частині п`ятій вказаної статті (287 КАС України) передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист. Тобто частина п`ята статті 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції. Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, Велика Палата Верховного Суду вважає, що в такому випадку потрібно застосовувати частину першу статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства".
44. Судами встановлено, що:
- скарга стягувача стосується визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця Переяславського відділу Державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Сонько Т. Б. про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1 на підставі пункту 12 частини 1 статті 34, статті 35 Закону України "Про виконавче провадження", та оскарження дій/бездіяльності начальника відділу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду
- вчинення зазначених дій мало місце, коли виконавче провадження НОМЕР_1 перебувало у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_2, тобто впливає на обставини звернення стягнення на майно боржника, що в свою чергу впливає на виконання всіх виконавчих документів, виданих судами різних юрисдикцій щодо стягнення коштів у зведеному виконавчому провадженні № НОМЕР_2. 
45. Пунктом 1 частини першої статті 231 ГПК України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
46. З огляду на викладене, враховуючи сталу практику Верховного Суду щодо підвідомчості оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, та з огляду на те, що виконавче провадження № ВП № НОМЕР_1 входить до складу зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, обґрунтовано зазначив про те, що скарга на дії державного виконавця підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
47. При цьому, судами попередніх інстанцій, відповідно до положень частини першої статті 316 ГПК України було враховано вказівки Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.07.2025.
48. Підсумовуючи викладене, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.07.2025 у цій справі, беручи до уваги наведені нормативні приписи та той факт, що скарга не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, зробили обґрунтований висновок про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, на підставі положень пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України.
49. Касаційний суд вважає безпідставними доводи касаційної скарги про те, що суди керувалися неактуальною судовою практикою та не врахували зміни внесені у ГПК України Законом № 4094-ІХ.
50. Так, Законом України № 4094-ІХ внесено зміни до процесуальних кодексів ,а
саме:
- У Господарському процесуальному кодексі України частину 1 статті 339 викладено в такій редакції: "Судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції."
Одночасно цей Кодекс доповнено статтею 339-1 такого змісту: 
"Стаття 339-1. Право на звернення із скаргою до суду
1. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.»
51. Цим же Законом внесені аналогічні зміни у норми, що регулюють судовий контроль за виконанням судових рішень у Цивільному процесуальному кодексі України та у Кодексі адміністративного судочинства України.
Зокрема, у Цивільному процесуальному кодексі України викладено в новій аналогічній редакції частину 1 статті 447 «Судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах». Нова редакція цієї норми, за аналогією з господарським судочинством встановлює, що судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Одночасно Цивільний процесуальний кодекс України доповнено статтею 447-1 такого змісту:
«Стаття 447-1. Право на звернення із скаргою до суду
1. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.»
52. У Кодексі адміністративного судочинства України статтю 381-1 "Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах", викладено у такій редакції: 
" 1. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
2. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу." 
53. Отже внесені Законом України № 4094-ІХ зміни як і раніше визначають, що судовий контроль за виконанням судових рішень в справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції відповідної юрисдикції. 
54. Касаційний суд вважає правильними висновки апеляційного суду про те що, цей Закон не містить норми, яка регулює підвідомчість скарг на дії або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судових рішень судів різної юрисдикції, що виконуються у зведеному виконавчому провадженні. 
55. Тобто вказаним Законом не було конкретно встановлено підвідомчість скарг на дії або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судових рішень судів різної юрисдикції, що виконуються у зведеному виконавчому провадженні. 
56. З урахуванням зазначеного суди правильно керувались актуальною судовою практикою:
- у справі № 660/612/16-ц предметом розгляду була скарга, у якій з урахуванням уточнених вимог скаржник просив, зокрема, визнати незаконними дії (бездіяльність) посадових осіб Великоолександрівського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області та УДВС ГТУЮ у Херсонській області щодо надання та передачу документів стосовно нежитлових виробничо-складських приміщень, на реалізацію ДП "Сетам" для внесення інформації щодо проведення електронних торгів з реалізації цього майна. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про необхідність оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, у порядку адміністративного судочинства; 
- у справі № 906/530/17 предметом розгляду була скарга на дії ВДВС, у якій скаржник просив визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області щодо: складання 13 листопада 2017 року розрахунку розподілу стягнутої з боржника суми для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням № 48314803 від 31 липня 2015 року з урахуванням виконавчого збору в сумі 341 262,96 грн відповідно до постанови Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області № 32467845 (виконавче провадження № 40551574); неперерахування на користь ТОВ "Патріа-Баланс" як стягувача у виконавчому провадженні № 54665544 коштів у сумі 277 929,92 грн, стягнутих з боржника - ТОВ "Темп"; зарахування призначених для ТОВ "Патріа-Баланс" як стягувача у виконавчому провадженні № 54665544 коштів у сумі 277 929,92 грн з метою погашення заборгованості по виконавчому збору за зведеним виконавчим провадженням № 40709665. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про необхідність оскарження у порядку адміністративного судочинства рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій;
- у справі № 927/395/13 предметом розгляду була скарга на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі - УДВС ГТУЮ у Чернігівській області) Ленька А.М., у якій скаржник просив визнати незаконними його дії щодо зупинення вчинення виконавчих дій у межах зведеного виконавчого провадження № 15700088; у справі № 5028/16/2/2012 предметом розгляду була скарга на дії органу державної виконавчої служби, в якій просило суд: визнати незаконними дії головного державного виконавця УДВС щодо зупинення вчинення виконавчих дій в межах зведеного виконавчого провадження № 15700088. У вказаних справах Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що оскарження відповідного рішення та дій державного виконавця органу державної виконавчої служби під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства:
- у справі № 808/2265/16 предметом розгляду був позов про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС від 12.07.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить Підприємству, в межах суми відповідної суми. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що оскільки законодавством, чинним як на час виникнення спірних відносин, так і на час касаційного перегляду справи, не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, Велика Палата Верховного Суду вважає, що при вирішенні питання про належність справи за позовом Підприємства до юрисдикції адміністративного суду, суд апеляційної інстанції мав застосувати частину першу статті 181 чинного на той час КАС та розглядати справу за правилами адміністративного судочинства.
57. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано послалися на висновки викладені у вказаних постановах Верховного Суду, оскільки, висновки в них стосувались розгляду скарг на дії/бездіяльність державного виконавця в рамках зведеного виконавчого провадження.
58. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, з яким погодився апеляційний господарський суд, зробили правильний висновок про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, відповідно до пункту 1 частини 1ї статті 231 ГПК України.
59. Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судами попередніх інстанцій, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги, не отримали підтвердження після відкриття касаційного провадження, отже, касаційна скарга є необґрунтованою, а тому, ухвалу суду першої та постанову апеляційного суду необхідно залишити без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
60. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.
61. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 309 ГПК України).
62. Враховуючи викладене, касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ?Україна? необхідно залишити без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 та ухвалу Господарського суду Київської області від 09.09.2025 у справі № №911/1459/22 необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Судові витрати
63. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю ?Україна? залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 та ухвалу Господарського суду Київської області від 09.09.2025 у справі № №911/1459/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

О.О. Мамалуй