ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20380/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року (головуючий суддя Озерянська С.І.) по справі №160/20380/25 за позовом Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В с т а н о в и В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення: №000/406/32-00-07-08 від 27.06.2025 р. згідно з яким Акціонерному товариству “Нікопольський завод феросплавів” зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по декларації за лютий 2024 року на суму 7 242 838 грн.;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 000/407/32-00-07-08 від 27.06.2025 року згідно з яким, на підставі п. 54.3.3 ст. 54 ПКУ, п. 120.2 ст. 120 ПКУ до Акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 3 400 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на безпідставність висновків контролюючого органу, які зроблені за наслідками документальної перевірки та суть яких зводилася до встановлення факту реалізації позивачем ТМЦ за цінами нижчими їх придбання. Позивач, зокрема, вказував, що зробивши такі висновки, контролюючий орган безпідставно ототожним повернення товару продавцю (позивачу), як операцію з придбання позивачем товару.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції визнав необгрунтованими та непідтвердженими належними доказами висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, у зв`язку з тим, що операції з повернення товару не є окремими господарськими операціями з придбання такого товару. Режим митного оформлення товару, в якому проводилося переміщення феросплавної продукції у зв`язку з припиненням договірних зобов`язань за договорами з нерезидентом, не може розцінюватися як окремий правочин чи господарська операція. З цих підстав суд вказав на безпідставність висновків відповідача, які наведені в акті перевірки, оскільки позивачем не було допущено заниження бази оподаткування операцій з постачання товарів за цінами 
нижчими ціни придбання таких товарів, так як позивач не здійснював придбання товару у нерезидента, а здійснив повернення раніше поставленого на експорт товару власного виробництва та подальший продаж продукції власного виробництва. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована висновками перевіряючих осіб, які зроблено в Акті перевірки та яким, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки. Крім цього, посилається на наявність у структурі власності позивача підсанкційних осіб, що також, на думку відповідача, унеможливлює задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване.
Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Встановлені обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що у період з 28.04.2025 року по 16.05.2025 року Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів".
За результатами документальної перевірки 23.05.2025 року складено акт №340/32-00-07-13/00186520 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн, за декларацією з податку на додану вартість за лютий 2024 року, зокрема з питань, визначених у рішенні ДПС про результати розгляду скарги від 22.01.2025 року №2125/6/99-00-06-01-03-06, у порядку контролю за правильністю висновків акта документальної позапланової невиїзної перевірки АТ "Нікопольський завод феросплавів" (код ЄДРПОУ 00186520) від 28.10.2024 №936/32-00-07-06-14/00186520. 
Документальною перевіркою встановлено порушення п.188.1 ст.188, п.200.4, ст.200 ПКУ, оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на суму 7 242 838 гривень. 2. п. 201.1, п. 201.10 ст.201 ПКУ, п.15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, оскільки АТ “НЗФ” не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на перевищення ціни придбання товарів над ціною реалізації цих товарів у лютому 2024 року на суму ПДВ 7 242 838 гривень.
Такі висновки контролюючого органу, з огляду на акт перевірки, грунтуються на такому.
Перевіркою встановлено, що Акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” (продавець) у березні-квітні 2022 року уклало з нерезидентом компаніє “STALMAG SP. Z O.O.”, Польща (покупець) контракти купівлі-продажу феросплавної продукції – феросилікомарганцю МНС17: від 01.03.2022 року №S2200722, від 01.03.2022 року №S2200726, від 03.03.2022 року №S2200734, від 11.03.2022 року №S2200776, від 05.04.2022 року №S2201007, від 05.04.2022 року №S2201009.
У грудні 2023 року компанія “STALMAG SP. Z O.O.” повідомила про неможливість продати отриманий раніше товар та здійснити розрахунок за нього, просила досягти домовленостей щодо повернення товару.
В період грудень 2023 року – січень 2024 року Акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” та компанія “STALMAG SP. Z O.O.” уклали додаткові угоди до контрактів купівлі-продажу: від 01.03.2022 року №S2200722, від 01.03.2022 року №S2200726, від 03.03.2022 року №S2200734, від 11.03.2022 року №S2200776, від 05.04.2022 року №S2201007, від 05.04.2022 року №S2201009, відповідно яких дійшли згоди про припинення договірних зобов`язань у зв`язку з неможливістю їх виконання та повернення товару Акціонерному товариству “Нікопольський завод феросплавів”.
Товар, придбаний раніше у Акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”, компанією “STALMAG SP. Z O.O.” було повернуто продавцю.
Контролюючим органом зроблено висновок про те, що фактично у спірному випадку відбулося не повернення продукції, а імпорт товару, реалізованого у митному режимі експорт у 2022 році.
Контролюючим органом зазначено, що АТ «НЗФ», на порушення правил ведення бухгалтерського та податкового обліку, неправомірно оприбутковано зазначені товари за первісною собівартістю як готову продукцію, замість необхідності їх оприбуткування за цінами, зазначеними у митних деклараціях. З цього приводу контролюючим органом зазначено, що повернутий від нерезидента на адресу АТ «НЗФ» товар вже не може вважатися товаром власного виробництва, оскільки він вже бу постановлений на експорт, а після цього він є просто товаром.
В подальшому товар у лютому 2024 році був реалізований АТ «НЗФ» на адресу інших покупців.
Контролюючим органом зроблено висновок про порушення АТ «НЗФ» вимог п.188.1 ст.188 ПК України, яке полягало у неправильному визначенні бази оподаткування ПДВ операцій з поставки товару у лютому 2024 року, оскільки база оподаткування операцій поставки в лютому 2024 року повинна відповідати «ціні придбання» товару, яка зазначена в вантажних митних деклараціях, оформлених при поверненні товару.
З цими обставинами контролюючий орган пов`язував встановлення факту реалізації позивачем ТМЦ за цінами нижчими їх придбання, чим порушено вимоги п.188.1 ст.188 ПК України при визначенні бази оподаткування ПДВ.
Враховуючи встановлене, контролюючим органом також зроблено висновок про порушення АТ «НЗФ» вимог п.201.1 ст.201 ПК України та п.15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 та зазначено, що при продажу самостійно вироблених товарів, реалізованих нижче їх собівартості, постачальник складає дві податкові накладні: одну – на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, іншу – на суму, розраховану виходячи з перевищення звичайної ціни, яка не може бути нижче їх виробничої собівартості, над фактичною ціною.
На підставі акту №340/32-00-07-13/00186520 від 23.05.2025 року податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення:
№000/406/32-00-07-08 від 27.06.2025 р. згідно з яким Акціонерному товариству “Нікопольський завод феросплавів” зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість по декларації за лютий 2024 року на суму 7 242 838 грн.;
№ 000/407/32-00-07-08 від 27.06.2025 року згідно з яким, на підставі п. 54.3.3 ст. 54 ПКУ, п. 120.2 ст. 120-1 ПКУ, до Акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 3 400 грн. за відсутність реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся із позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, фактично спірні відносини у цій справі виникли з огляду на позицію контролюючого органу про недотримання позивачем вимог п.188.1 ст.188 ПК України при визначенні бази оподаткування операцій з постачання товарів.
За позицією контролюючого органу таке порушення мало місце при реалізації позивачем (Продавцем) продукції у лютому 2024 році за цінами нижчими, ніж придбання цієї продукції.
При цьому, під придбанням позивачем продукції контролюючий орган вважає надходження позивачу товару в режимі «імпорт» від нерезидента - компанія “STALMAG SP. Z O.O.”.
Вказуючи на реалізацію позивачем продукції за цінами нижчими її придбання, контролюючий орган зазначав, що до уваги слід приймати ціну придбання товару, яка визначена в митних деклараціях, тобто митну вартість товару.
Надаючи оцінку такій позиції відповідача, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що у спірному випадку позивачем не здійснювалось придбання товару у нерезидента - компанія “STALMAG SP. Z O.O.”.
Такі висновки суду першої інстанції грунтуються на встановлених обставинах справи, які фактично описані контролюючим органом в актів перевірки, та які свідчать про те, що протягом березня-квітня 2022 року Акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” (продавець) уклало з нерезидентом компаніє “STALMAG SP. Z O.O.”, Польща (покупець) контракти купівлі-продажу феросплавної продукції – феросилікомарганцю МНС17: від 01.03.2022 року №S2200722, від 01.03.2022 року №S2200726, від 03.03.2022 року №S2200734, від 11.03.2022 року №S2200776, від 05.04.2022 року №S2201007, від 05.04.2022 року №S2201009.
У грудні 2023 року компанія “STALMAG SP. Z O.O.” повідомила про неможливість продати отриманий раніше товар та здійснити розрахунок за нього, просила досягти домовленостей щодо повернення товару.
В період грудень 2023 року – січень 2024 року Акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” та компанія “STALMAG SP. Z O.O.” уклали додаткові угоди до контрактів купівлі-продажу: від 01.03.2022 року №S2200722, від 01.03.2022 року №S2200726, від 03.03.2022 року №S2200734, від 11.03.2022 року №S2200776, від 05.04.2022 року №S2201007, від 05.04.2022 року №S2201009, відповідно яких дійшли згоди про припинення договірних зобов`язань у зв`язку з неможливістю їх виконання та повернення товару Акціонерному товариству “Нікопольський завод феросплавів”.
Товар, придбаний раніше у Акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”, компанією “STALMAG SP. Z O.O.” було повернуто продавцю.
Переміщення повернутого товару через митний кордон України було здійснено в митному режимі “імпорт”.
Тобто, встановлені обставини справи свідчать про те, що у спірному випадку проводилося переміщення феросплавної продукції у зв`язку з припиненням договірних зобов`язань за договорами з нерезидентом, і таке переміщення товару через митний кордон України не може вважатись придбанням позивачем товару.
Отже, висновок контролюючого органу про те, що у спірному випадку позивачем придбавався товар у компанії “STALMAG SP. Z O.O.”, є безпідставним.
При цьому, слід звернути увагу і на те, що будь-яких договорів на придбання у нерезидента феросплавної продукції, зокрема, феросилікомарганцю МНС17, Акціонерним товариством “Нікопольський завод феросплавів” не укладалось, будь-якої оплати за поставлений, на думку відповідача, товар позивачем не здійснювалось.
Встановлені обставини справи також свідчать про те, що після повернення товару позивачем в бухгалтерському обліку здійснено його оприбуткування, за методом «сторно», за первісною собівартістю як готову продукцію власного виробництва.
В подальшому, у лютому 2024 року, товар позивачем був реалізований та визначено базу оподаткування таких операцій виходячи із їх договірної вартості, зазначеної в договорах поставки.
У відповідності до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів не може бути нижче звичайних цін.
У спірному випадку відповідачем не було встановлено факту продажу товарів за ціною нижче рівня звичайних цін на такий товар, а отже висновок відповідача про порушення п.188.1 ст.188 ПК України є необгрунтованим.
Окремо суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу і на позицію відповідача про те, що при поверненні товару, а на думку контролюючого органу – постачання товару, позивач повинен був визначити вартість придбання такого товару виходячи із вартості, яка визначена в митних деклараціях, тобто митну вартість товару.
Разом з тим відповідач не звертає увагу на те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 Митного кодексу України).
Тобто, митна вартість у ВМД визначається для митних цілей, зокрема, для сплати митних платежів.
При цьому, митна вартість це не лише вартість самих ТМЦ, а і інші складові: витрати на перевезення, маркування, страхування тощо, тобто усі витрати, які понесені у зв`язку з імпортом товарів.
Таким чином, твердження відповідача про необхідність визначення ціни повернутих товарів за митною вартістю, яка зазначена у ВМД, є безпідставними.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позиції відповідача щодо недотримання позивачем правил визначення бази оподаткування операцій з постачання, які передбачені п.181.1 ст.188 ПК України, і як наслідок, про неправомірність оскаржуваних у цій справі податкових повідомлень-рішень, які прийняті з огляду на таку позицію контролюючого органу.
Щодо аргументів відповідача, наведених в апеляційній скарзі, про наявність у структурі власності позивача підсанкційних осіб, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Так, по-перше, вказані обставини не були підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.
По-друге, встановлення наявності чи відсутності підсанкційних осіб в структурі власності платника податків є необхідним при вирішенні питання про право на бюджетне відшкодування (п.200.4-1, п.200.12-1 ст.200 ПК України), але предмет спору, який є вирішується у межах цієї справи, не стосується права позивача на бюджетне відшкодування.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи, аргументи відповідача, з якими він пов`язує незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
У Х В А Л И В::

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року по справі №160/20380/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини проголошено 25.02.2026
Повне судове рішення складено 26.02.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров