Справа № 443/2072/24 Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г. 
Провадження № 22-ц/811/3958/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.
секретаря: Заяць Я.І. 
з участю: ОСОБА_1 та її представника – ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства,–

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання батьківства.
Позов мотивувала тим, що протягом певного періоду часу вона з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народився син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскільки відповідач відмовився подати в органи ДРАЦС заяву про реєстрацію себе батьком дитини, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вказано з її слів відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
З моменту народження сина відповідач визнавав себе батьком дитини, жодного разу цього факту не заперечував, виявляв батьківську турботу, цікавився життям дитини, допомагав в її утриманні.
З наведених підстав просила:
- визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- внести до актового запису № 60 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був проведений Жидачівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 24 травня 2024 року, такі зміни:
виключити дані про ОСОБА_5 як батька дитини;
вказати батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Жидачів Львівської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
прізвище дитини змінити із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 »;
по батькові дитини змінити із « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 »;
ім`я, дату народження, місце народження дитини – залишити без змін.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства,-- задоволено повністю.
Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Внесено до актового запису № 60 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був проведений Жидачівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 24 травня 2024 року такі зміни:
виключено дані про ОСОБА_5 як батька дитини;
вказано батьком дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Жидачів, Львівської області, місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;
прізвище дитини змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 »;
по батькові дитини змінено з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 »
ім`я, дату народження, місце народження дитини - залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно платіжної інструкції №0.0.3818969173.1 від 13.08.2024 в розмірі 605 (шістсот пять) гривень 60 копійок.
Повернуто позивачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно платіжної інструкції №0.0.3818969173.1 від 13 серпня 2025 року в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2025 року відмовлено в прийнятті додаткового рішення за заявою представника ОСОБА_1 – адвоката Карзова Олексія Миколайовича в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства. 
Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2025 року в частині зміни прізвища дитини та в частині розподілу судових витрат оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що заява про зміну предмета позову не містила вимоги щодо зміни прізвища дитини, а внесені рукописні виправлення до цієї заяви в частині зміни прізвища дитини не могли братися до уваги судом, оскільки не були належним чином завірені особою, яка вносила такі виправлення.
Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача підлягає стягненню повна вартість понесених позивачкою судових витрат у справі.
Позовні вимоги визнано відповідачем на стадії розгляду справи по суті, тому норма частини 1 ст. 142 ЦПК України щодо стягнення з відповідача 50 відсотків судового збору не може бути застосована.
Крім того, судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на проведення молекулярно-генетичної експертизи.
Просить рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2025 року в частині внесення змін до актового запису про народження щодо зміни прізвища дитини з прізвища матері « ОСОБА_6 » на прізвище батька « ОСОБА_7 » скасувати та залишити прізвище дитини « ОСОБА_6 », рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2025 року в частині розподілу судових витрат скасувати та ухвалити цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1211.20 грн судового збору за подання позову, повернути позивачці з державного бюджету 100 відсотків судового збору, сплаченого при подання позову в розмірі 1211.20 грн, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на проведення молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 16251.40 грн. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника – ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 на їх заперечення, на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч. 6 ст. 139 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 
1) у разі задоволення позову - на відповідача; 
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що при поданні позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 1211.20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3818969173.1 від 13 серпня 2024 року (т. 1 а.с. 1).
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2024 року прийнято позову заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
У грудні 2024 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_10 подав клопотання про призначення судово-генетичної експертизи.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 03 січня 2025 року клопотання представника ОСОБА_1 – ОСОБА_10 – задоволено повністю.
Призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:
1.Чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , матір`ю якого є ОСОБА_1 ?
2.Якщо так, то чи ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_4 на підставі проведеної молекулярно-генетичної експертизи?
Проведення експертизи доручено експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Львів, вул. Конюшинна, 24).
Попереджено сторін про необхідність з`явитися та забезпечити явку неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до експертної установи (Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України) з метою відібрання зразків для проведення експертизи.
Оплату за проведення експертизи покласти на позивачку ОСОБА_1 .
Попереджено експерта про кримінальну відповідальність згідно із статтями 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Для проведення молекулярно-генетичної експертизи надано експертам з Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС у Львівській області відповідності до вимог ст. 108 ЦПК України, дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів дослідження у вказаній експертизі.
Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
Згідно з висновком експерта від 14 липня 2025 року № СЕ-19/114-25/9881-БД ОСОБА_3 може бути біологічним батьком дитини – ОСОБА_4 з ймовірністю не менше ніж 99,99999999 %.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 20 серпня 2025 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківстка – поновлено, справу призначено до підготовчого засідання на 11 вересня 2025 року.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 11 вересня 2025 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 15 жовтня 2025 року.
15 жовтня 2025 року, до початку судового засідання, ОСОБА_3 подав заяву про визнання позовних вимог повністю (а.с. 128).
Порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову передбачений статтею 142 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Аналогічна правова норма викладена і у частині 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Частиною першою статті 211 ЦПК України передбачено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні.
З оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті (ч. 3 ст. 217 ЦПК України).
Оскільки заява про визнання позовних вимог подана відповідачем до відкриття судового засідання, тобто до початку розгляду справи по суті, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 решти судового збору в розмірі 605.60 грн. 
Доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, в повному обсязі суперечать вимогам ч. 1 ст. 142 ЦПК України. 
Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд розподілив понесені позивачем витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, а доказів понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, матеріали справи не містять.
23 листопада 2025 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернувся до суді із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із залучанням експерта та проведенням молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 16251.40 грн та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 100 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 1211.20 грн.
До заяви про ухвалення додаткового рішення долучено в тому числі і квитанцію від 13 жовтня 2025 року на суму 16251,40 грн, якою підтверджується оплата за проведення судово-молекулярної експертизи.
Ухвалою Жидачівського районного суду від 05 грудня 2025 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення у справі.
Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд виходив з того, що докази понесення витрат на молекулярно-генетичну експертизу подано після ухвалення рішення суду за результатом розгляду спору по суті, а до закінчення судових дебатів позивачка в порушення вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України не зробила відповідної заяви про намір подати докази понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Вищезазначена ухвала Жидачівського районного суду від 05 грудня 2025 року набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалася. 
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
У частині восьмій статті 141 ЦПК України не встановлено вимог до форми заяви про надання доказів щодо витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Тому такі заяви можуть подаватись суду як в усній, так і в письмовій чи електронній формі. 
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2021 року у справі № 755/4466/20-ц.
Оскільки матеріали справи не містять доказів звернення позивачки із заявою про стягнення витрат на проведення молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 16251.40 грн до закінчення судових дебатів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для розподілу таких витрат між сторонами за результатами розгляду даного спору.
Покликання апелянта про те, що позивачці не було відомо про неподання її представником доказів понесення витрат на проведення експертизи, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, з огляду на передбачені частиною 3 статті 2 ЦПК України принципи змагальності цивільного процесу та диспозитивності. 
Доводи апеляційної скарги про те, що рукописні виправлення в заяві про зміну предмета позову здійсненні всупереч волевиявленню позивачки не знаходять свого підтвердження матеріалами справи.
Водночас, зміст апеляційної скарги свідчить про те, що заперечуючи щодо врахування рукописних виправлень в частині зміни прізвища дитини, позивачка допускає їх правильність та відповідність її інтересам в частині зміни по батькові дитини, що свідчить про суперечність її поведінки. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний тест постанови складено 30 березня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Мікуш Ю.Р. 

Шандра М.М.