Справа № 447/3480/23
Провадження № 2/463/85/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі: головуючого – судді Нора Н.В.
при секретарі – Заверуха О.Б. 
позивача – ОСОБА_1 
представника позивача – Ратича Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ВІНСТАР", треті особи: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборон з нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить суд визнати недійсним іпотечний договір, укладений 10.07.2008р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_2 , посвідчений цієї ж дати приватним нотаріусом Стоцком Т.Л., зареєстрований в реєстрі за № 4794, в частині передачі в іпотеку майнових прав квартиру АДРЕСА_1 . Зняти обтяження з квартири АДРЕСА_1 . 
Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі ордера № 17 серія А від 14.04.2009 року він зі сім`єю у складі: дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 , син ОСОБА_4 , набули право зайняття службової квартири АДРЕСА_1 , надалі – квартира. Житловий будинок прийнято в експлуатацію згідно акта державної приймальної комісії від 19.09.2008р., що затверджений розпорядженням міського голови м. Новий Розділ від 20.10.2008р. № 210. Рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області від 09.12.2008року № 625 дано дозвіл замовнику – Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України на оформлення права державної власності на квартиру, збудовану згідно договору підряду. Рішенням житлово-побутової комісії ГУ МВСУ у Львівській області від 03.11.2010року погоджено виключення квартири з розряду службового житла, а рішенням від 23.01.2019року – надано дозвіл на виключення квартири із числа службового житла. Зазначає, що у квартирі він проживає по даний час, і там зареєстроване місце його проживання. На його звернення про зняття статусу службової Виконавчий комітет Новороздільської міської ради листом від 20.09.2023року № 02-28/11/1587 повідомив про те, що власником квартири є ОСОБА_2 , квартира не належить Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, у зв`язку з чим його прохання не підлягає до задоволення. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що в Розділі «Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно» за параметрами запиту щодо квартири відомості відсутні. При цьому, в Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек міститься запис про обтяження – заборону на нерухоме майно, підстава обтяження: іпотечний договір, 4794, 10.07.2008, ОСОБА_5 , іпотекодержатель Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, іпотекодавець – ОСОБА_2 , об`єкт обтяження: інше, майнові права на 2 (двокімнатну) квартиру загальною площею 65,49 кв.м, адреса: АДРЕСА_2 . Аналогічні відомості містить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.
Представником ПАТ «Промінвестбанк» подано відзив на позовну заяву, який мотивує наступним. Майнові права на квартири належать ОСОБА_2 на підставі Договору № 14/2005-06 на пайову участь у будівництві житла від 14.12.2005 р. укладеного між ПП «К.І.К.-Л» та ОСОБА_2 . За загальним правилом власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є пропорційним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право Позивач не надає ніяких доказів на підтвердження його порушеного права. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Зауважує про те, що оскільки оспорюваним договором передано в іпотеку майнові права на квартиру, яка на час пред`явлення цього позову і вирішення справи не належить Позивачу та членам його сім`ї , а тому відповідно до положень статей 15, 16, 215, 216 ЦК України позивач не має права оспорювати зазначений договір в судовому порядку, так як цей правочин не стосується його прав та інтересів. З огляду на викладене оспорюваним договором іпотеки, який було укладено не порушено право позивача на спірне майно, власником якого він не є, а тому у встановленому законом порядку його права не підлягають судовому захисту в обраний ним спосіб, який є не ефективним. Таким чином просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборони з нерухомого майна відмовити у повному обсязі.
Представник третьої особи Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, надала наступні письмові пояснення. Оспорюваний правочин є недійсними на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України як такий, що укладений з порушенням вимог статті 5 Закону України «Про іпотеку» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору, оскільки майнові права на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , не могли бути предметом іпотеки, а отже, ОСОБА_2 неправомірно передав в іпотеку зазначене майнове право. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк», третіх осіб Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, виконавчого комітету Новороздільської міської ради про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборони з нерухомого майна - задоволити повністю.
Ухвалою судді Личківського районного суду м. Львова від 27.11.2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", треті особи: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборон з нерухомого майна.
Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 22.07.2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", треті особи: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборон з нерухомого майна прийнято до свого розгляду суддею Леньо С.І.
Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 13.11.2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", треті особи: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборон з нерухомого майна прийнято до свого розгляду суддею Нор Н.В.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 21.05.2025 року підготовче провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", треті особи: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборон з нерухомого майна закрито та призначено до судового розгляду.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 25.11.2025 року залучено правонаступника відповідача ПАТ "Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк", ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІНСТАР" (04073, м." Київ, бул. Окляренка Семена, 1, оф. АР" " 2, ідентифікаційний код юридичної особи: 44630056), до участі у цивільній справі №447/3480/23 за позовною заявою позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", треті особи: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборон з нерухомого майна.
У судове засідання з`явився позивач ОСОБА_1 представник позивача ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві, просять такі задоволити.
Представники третіх осіб Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради письмовими заява просять слухання у справі проводити за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.
Інші учасник процесу у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про причини неявки суд не повідомили.
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
У відповідності ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено що з акту приймання-передачі квартир від 24 жовтня 2008 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 передана Відділу капітального будівництва УМВС України у Львівській області від ПП «К.І.К.-Л» в особі директора Котика Б.М. на виконання вимог договору N?23 від 20 грудня 2006 року на придбання житла для працівників органів внутрішніх справ, укладеного між ВКБ УМВС України у Львівській області та ПП «К.І.К.-Л».
На підставі акту Державної приймальної комісії від 19 вересня 2008 зареєстрованого в інспекції ДАБК 21.10.2008 N?10, затвердженого розпорядженням N? 210 міського голови м. Новий Розділ від 20 жовтня 2008, 35-ти квартирний житловий будинок по АДРЕСА_3 прийнятий в експлуатацію.
На підставі ордера № 17 серія А від 14.04.2009року позивач у складі: дружиною ОСОБА_3 , донькиа ОСОБА_1 , сина ОСОБА_4 , набули право зайняття службової квартири АДРЕСА_1 .
Рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області від 09.12.2008року № 625 дано дозвіл замовнику – Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України на оформлення права державної власності на квартиру, збудовану згідно договору підряду.
Рішенням житлово-побутової комісії ГУ МВСУ у Львівській області від 03.11.2010року погоджено виключення квартири з розряду службового житла, а рішенням від 23.01.2019року – надано дозвіл на виключення квартири із числа службового житла.
З відповіді Виконавчого комітету Новороздільської міської ради від 20.09.2023року № 02-28/11/1587 вбачається, що власником квартири є ОСОБА_2 , квартира не належить Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що в Розділі «Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно» за параметрами запиту щодо квартири відомості відсутні.
З Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек міститься запис про обтяження – заборону на нерухоме майно, підстава обтяження: іпотечний договір, 4794, 10.07.2008, ОСОБА_5 , іпотекодержатель Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк, іпотекодавець – ОСОБА_2 , об`єкт обтяження: інше, майнові права на 2 (двокімнатну) квартиру загальною площею 65,49 кв.м, адреса: АДРЕСА_2 . 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.
Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.
Майнові права на нерухомість - об`єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.
Майнове право, що є предметом застави (іпотеки), - це обумовлене право набуття у майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.
Майновими визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.
Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.
Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15 та від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від яких не відступила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19).
За змістом частин першої, третьої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.
Згідно з частиною першою статті 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Відповідно до частини другої статті 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.
Статтями 1, 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору іпотеки) передбачено, що застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості.
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16, від 23 березня 2016 року у справі № 6-289цс16 та у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 523/1137/14-ц (провадження № 61-7690св18), від 26 червня 2019 року у справі № 523/13452/15-ц (провадження № 61-8653св18), від 07 серпня 2019 року у справі № 523/7001/16-ц (провадження № 61-13786св18).
Щодо посилань, відповідача на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 520/10060/16-ц (провадження № 61-5085сво18) викладений правовий висновок, згідно з яким, визнаючи недійсним договір іпотеки, суди попередніх інстанцій не врахували, що спірним договором в іпотеку було передано нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця, і лише та обставина, що положення статті 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції від 05 червня 2003 року) не передбачали, що предметом іпотеки не можуть виступати майнові права, не може бути безумовною підставою для визнання недійсним вказаного договору. Сам по собі факт того, що на час укладення спірного договору іпотеки стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки не може свідчити про його недійсність, оскільки головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює зазначені договори. Так, позивач, виступивши іпотекодавцем майнових прав за спірним договором іпотеки, тим самим надала згоду на передачу в іпотеку майнових прав на незавершені будівництвом квартири, які у майбутньому стануть її власністю, не довела наявності порушення свого права. При цьому колегія суддів виходить з того, що іпотекодацем виступив не забудовник житла, а позичальник кредиту і особа, яка в силу статті 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на час укладення договору іпотеки) подала докази того, що нерухоме майно стане її власністю після укладення договору іпотеки.
Разом з тим у справі, яка переглядається, позивач не був позичальником за кредитним договором та не виступав іпотекодавцем майнових прав за оспорюваним правочином, тобто не надавав іпотекодержателю згоди на те, що нерухоме майно стане його власністю після укладення договору іпотеки. Сім`я ОСОБА_1 отримала спірну квартиру від держави та квартирі він проживає та зареєстровано місце його проживання.
Таким чином, на час укладення оспорюваного договору іпотеки стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки, а відповідні зміни до цієї статті були внесені Законом України від 25 грудня 2008 року «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», який набрав чинності 14 січня 2009 року. Договір іпотеки майнових прав на не закінчену будівництвом квартиру, укладений до вказаної дати, тобто з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку», підлягає визнанню недійсним.
Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 4315,87 грн. судового збору в рівних частках.
Керуючись ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив :
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ВІНСТАР", треті особи: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Виконавчий комітет Новороздільської міської ради про визнання іпотечного договору частково недійсним, зняття заборон з нерухомого майна – задоволити.
Визнати недійсним іпотечний договір, укладений 10.07.2008р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_2 , посвідчений цієї ж дати приватним нотаріусом Стоцком Т.Л., зареєстрований в реєстрі за № 4794, в частині передачі в іпотеку майнових прав квартиру АДРЕСА_1 .
Зняти обтяження з квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з  ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ВІНСТАР" на користь  ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 4315,87 грн. в рівних частках.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач:  ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП  НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ВІНСТАР" (місцезнаходження: м. 04073, м." Київ, бул. Окляренка Семена, 1, оф. 2, ідентифікаційний код юридичної особи: 44630056).
Треті особи: Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Генерала Григоренка, 3  ЄДРПОУ 08592247)
Треті особи: Виконавчий комітет Новороздільської міської ради (місцезнаходження: 81652, м. Новий Розділ, вул. Грушевського, 24. Стрийського району Львівської області ЄДРПОУ 04056210).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя      Нор Н.В.