Справа № 536/2573/25
Провадження № 2/536/315/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:
Головуючого судді Колотієвського О.О. ,
за участю секретаря судового засідання Коваль В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, 

ВСТАНОВИВ :

Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що в період часу з 2019 року по листопад 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у сімейних відносинах, з 2020 року по 2022 рік проживали спільно як подружжя, вели спільний побут та господарство.
Від стосунків між сторонами ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна донька - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 25.11.2020 року Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
З середини 2022 року сімейні стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали відбуватися сварки. З листопада 2022 року вони проживають окремо, кожен своїм життям та своїми інтересами. 
Спільна донька зареєстрована та проживає разом з нею, перебуває на її утриманні.
Під час прийняття рішення про окреме проживання між сторонами було досягнуто домовленості про участь відповідача фінансово в утриманні дитини, яка проживає з позивачем. Проте ця домовленість ним дотримана не була.
Відповідач проживає окремо, спільного побуту сторони не ведуть, фінансової допомоги на утримання дитини та на забезпечення розвитку доньки з січня 2023 року відповідач не надає, тому вимушена поставити питання про стягнення аліментів на утримання дитини в судовому порядку. 
Ці дії направлені на якнайкраще забезпечення прав дитини та її потреб.
Також зазначила, що відповідач є особою працездатного віку, інших дітей або інших осіб на утриманні не має, хронічних захворювань, які вимагають вартісного лікування, не має, тобто здатен виконувати свої обов`язки щодо утримання дитини в повному обсязі. На теперішній час відповідач є військовослужбовцем за призовом, тобто має дохід, за рахунок якого можуть бути виконані його батьківські обов`язки щодо утримання дитини.
З урахуванням вказаного просила суд стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття.
Позивач в судове засідання не з`явилася. Про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяви про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Відповідно дост.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає.
Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини"в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.
Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, так як відповідач є її батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.
Як вбачається з позовних вимог, позивач вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх доходів відповідача але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідповідного віку.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності та беручи до уваги, що відповідно до СК України, батьки рівні в своїх правах та обов`язках, суд має підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітньої дитини та вважає вимогу позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Частина 2 ст. 51 Конституції України,передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За таких обставин, суд має підстави для стягнення аліментів з відповідача на утримання їх неповнолітньої дитини.
Відповідно до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК Українисуд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, позов задоволено повністю, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК Україниз відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. ст.180, 182, 183, 191, 192 СК України, ст. ст. 76, 82, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 287, 352 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 30 жовтня 2025 року, і до повноліття дитини.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцятиднів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя	О. О. Колотієвський