ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/374/26 Справа № 334/3528/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді        Агєєва О.В.,
суддів:        Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №334/3528/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Бондар Вікторії Олександрівни на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року, ухвалене у складі судді Самсонової В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» посилається на те, що 17 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 143093а0дж, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб КІА державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
30 січня 2021 року о 21:00 в м. Дніпро на перехресті вул.Н.Алексєєнко з вул.Уральська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 , а власник автомобіля - ОСОБА_2 , та автомобіля Nissan Almerа (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджений автомобіль КІА державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №101627 та постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2021 року у справі №204/976/21 дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 8.7.3(e) ПДР України (ст. 124 КпАП України).
Страхувальник звернувся до позивача з Повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2729866 від 01 березня 2021 року та умов договору страхування №143093а0дж від 17 листопада 2020 року, розмір страхового відшкодування склав 117627,45 грн. 
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Nissan Almera, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників на наземних транспортних засобів в ТДВ «СК «КРЕДО» згідно полісу №ЕР202383145. 
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05 червня 2023 року по справі №908/1085/23 позов ПрАТ «СК «АРКС» до ТДВ «СК «КРЕДО» задоволено частково, у відшкодування стягнуто 70 523,71 грн. ТДВ «СК «КРЕДО».
25 серпня 2023 року ПрАТ «СК «АРКС» виконало рішення Господарського суду Запорізької області від 05 червня 2023 року у справі №908/1085/23 та здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 70523,71 грн. відповідно до умов полісу № ЕР202383145. 
Господарський суд Запорізької області у рішенні від 05 червня 2023 року у справі № 908/1085/23 застосував розрахунок розміру страхового відшкодування, компенсованого ТДВ «СК «КРЕДО» відповідно до умов полісу №ЕР202383145, а саме: відповідно до рахунку №11 від 23 лютого 2021 року та ремонтної калькуляції до рахунку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 120187,45 грн. Згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року №1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу застосовується якщо строк експлуатації ТЗ перевищує: 5 років для ТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших ТЗ. Рік випуску транспортного засобу КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - 2012, отже на момент ДТП (30 січня 2021 року) транспортний засіб КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був в експлуатації 9 років. Відповідно до розрахунку вих. №20272СПР Е33005338 від 05 березня 2023 року, проведеного оцінювачем ТОВ «Южтансінвест», коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 0,61. 
ТДВ «СК «КРЕДО» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,61 та здійснено розрахунок суми страхового відшкодування в сумі 70 523,71 грн. 
За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на дату подання позову становить 47 103,74 грн.
Полісом № EP20238314S встановлений ліміт відповідальності ТДВ «СК «КРЕДО» в розмірі 130 000 грн. 
У зв`язку з чим просило суд стягнути з ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 47103,74 грн., а також судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник ПрАТ «СК «АРКС» – Бондар В.О. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення є необґрунтованим, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував ст. 22, 1166, 1187, 1192, 1194, 257-259 ЦК України, ст. 76, 80, 81 ЦПК України та зробив безпідставний висновок про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності обставин, які не залежали від дій позивача та унеможливлювали його звернення до страховика у строки, встановлені Законом № 1961-IV як і не надано доказів того, що позивачем було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо отримання страхового відшкодування та позивачем не обґрунтовано поважності причин пропуску строку позовної давності та не зазначено належних та допустимих доказів на його поновлення, оскільки сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. 
30 квітня 2021 року позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування за вих. №СУ/009179/3 до ТДВ «СК «КРЕДО» (страховика відповідача).  Оскільки ТДВ «СК «КРЕДО» (страховиком відповідача) в строки, передбачені законодавством України було порушено строки виплати страхового відшкодування, позивач звернувся з позовом до ТДВ «СК «КРЕДО» про стягнення страхового відшкодування Господарського суду Запорізької області. 
05 червня 2023 року рішенням Господарського суду Запорізької області від 05 червня 2023 року у справі № 908/1085/23 з ТДВ «СК «КРЕДО» стягнуто страхове відшкодування в розмірі 70523,71 грн. з урахуванням застосованого коефіцієнту фізичного зносу.
25 серпня 2023 року ТДВ «СК «КРЕДО» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 70 523,71 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, згідно рішення Господарського суду Запорізької області від 05 червня 2023 рок
Отже АТ «СК «АРКС» були здійснені всі дії та заходи звернення до ТДВ «СК «КРЕДО» (страховика відповідача) для отримання страхового відшкодування у строки, встановлені Законом №1961-IV та ЦПК України, натомість тією обставиною, що не залежить від дій позивача є порушення ТДВ «СК «КРЕДО» строків виплати страхового відшкодування.
Також вказує, що у зв`язку з військовою агресією проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.
Посилається на ст.15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» всі строки позовної давності зупиняються на час дії воєнного стану.
Вважає, що строки позовної давності у цій справі не пропущені, позовні вимтги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У зв`язку з чим просила суд Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також відшкодувати судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 ,скориставшись своїм правом, подав через свого представника відзив, в якому вважає апеляційну скаргу безпідставною та невмотивованою. Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди позивача з ухваленим у справі судовим рішенням. 
Вважає, що в дійсності ж між сторонами виникли правові відносини суброгації, які не слід ототожнювати з правовідносинами регресу, регулювання яких здійснюється статтею 1191 ЦК України 
У разі суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову, у тому числі щодо часу виникнення права на позов - з моменту ДТП в результаті якого заподіяно шкоду.
Після виплати позивачем за договором страхування потерпілому ОСОБА_2 страхового відшкодування до ПрАТ «СК «АРКС» перейшли права кредитора щодо вимог до ОСОБА_1 , як особи, відповідальної за завдані збитки, саме на підставі положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», які регулюють спірні правовідносини між сторонами у цій справі. 
Оскільки у спірному зобов`язанні в дійсності відбулася заміна кредитора, зокрема, страхувальник ОСОБА_2 передав страховикові ПрАТ «СК «АРКС», який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до ОСОБА_1 , як особи, відповідальної за завдані збитки, то підлягає застосуванню загальний строк позовної давності (три роки), і його перебіг починається від дня настання страхового випадку, тобто від дня коли відбулась ДТП – 30 січня 2021 року, а не з 25 серпня 2023 року - дня сплати позивачу страхового відшкодування ТДВ «СК «КРЕДО», як помилково вважає апелянт. 
ДТП за участю автомобілів відбулась 30 січня 2021 року, а виходячи з того, що початком перебігу позовної давності є момент настання страхового випадку - ДТП, то строк позовної давності сплинув 30 січня 2024 року.
Отже, ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 22 квітня 2024 року, тобто з порушенням строку позовної давності. 
У зв`язку з чим просив суд рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 січня 2025 року залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, ОСОБА_1 , 30 січня 2021 року об 21 годині 00 хвилин, рухаючись по вул. Н.Алексєєнко, 46 у м. Дніпрі, керуючи транспортним засобом Nissan Almera, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , виїхав на регульоване перехрестя з вул. Уральська на заборонений червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з транспортним засобом КІА К5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по вул. Уральській на зелений сигнал світлофора, після чого транспортний засіб Nissan Almera, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яке стояло під керуванням ОСОБА_4 . 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 8.7.3 (е) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2021 року у справі 204/976/21 визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі у 340 грн.
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2729866 від 01 березня 2021 року та умов договору страхування №143093а0дж від 17 листопада 2020 року, розмір страхового відшкодування склав 117627,45 грн. 
На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №143093а0дж, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
ТДВ «СК «КРЕДО» було застосовано коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,61 та здійснено розрахунок суми страхового відшкодування в сумі 70 523,71 грн. 
За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на дату подання позову становить 47 103,74 грн.
Представник відповідача просив застосувати строк позовної давності, оскільки постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2021 року, яка набрала законної сили 16 березня 2021 року, відповідача визнано винною у скоєні ДТП, а з позовом до суду позивач звернувся 22 квітня 2024 року. 

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «СК «АРКС», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності, про застосування якого заявлено стороною відповідача у спорі.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування – це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування – страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
У ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.
Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.
Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.
Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.
Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес – право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове – пов`язане саме з регресною вимогою.
Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником – страховик.
Деліктне зобов`язання – первісне, основне зобов`язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов`язання, що тягне за собою припинення обов`язку страховика здійснити страхову виплату (п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України), але не навпаки.
Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування.
Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно з статтею 3 вказаного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону).
Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону).
Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
При цьому, слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою – п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.
Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.
Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З матеріалів справи вбачається, 30 січня 2021 року о 21:00 в м. Дніпро на перехресті вул.Н.Алексєєнко з вул.Уральська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля КІА, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_3 , а власник автомобіля - ОСОБА_2 , та автомобіля Nissan Almerа (державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджений автомобіль КІА державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2021 року у справі 204/976/21 визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі у 340 грн.
Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX2729866 від 01 березня 2021 року та умов договору страхування №143093а0дж від 17 листопада 2020 року, розмір страхового відшкодування склав 117627,45 грн. 
На час ДТП транспортний засіб КІА державний реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований в ПрАТ «СК «АРКС» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту за № 143093а0дж від 17 листопада 2020 року.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Nissan Almera, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ «СК «КРЕДО» згідно полісу №ЕР202383145, ліміт відповідальності за шкоду майну 130 000 грн. 
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05 червня 2023 року по справі №908/1085/23 позов ПрАТ «СК «АРКС» до ТДВ «СК «КРЕДО» задоволено частково, у відшкодування стягнуто 70 523,71 грн. ТДВ «СК «КРЕДО».
25 серпня 2023 року ПрАТ «СК «АРКС» виконало рішення Господарського суду Запорізької області від 05 червня 2023 року у справі №908/1085/23 та здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 70523,71 грн. відповідно до умов полісу №ЕР202383145. 
Таким чином, сума збитків, які не відшкодовані ПрАТ «СК «АРКС» становить 47 103,74 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , як винної особи в ДТП.

Стосовно строків позовної давності у цій справі, про застосування яких просив представник відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Представник відповідача просив застосувати строк позовної давності, оскільки постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2021 року, яка набрала законної сили 16 березня 2021 року, відповідача визнано винною у скоєні ДТП, а з позовом до суду позивач звернувся 22 квітня 2024 року. 

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон набрав чинності 17 березня 2022 року.
Законом України від 08 листопада 2023 року «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон набрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.
Із вказаними позовними вимогами у цій справі ПрАТ «СК «АРКС» звернулось до суду 22 квітня 2024 року, тобто в межах строку позовної давності, який зупинявся, оскільки час, який минув з моменту введення воєнного стану, не враховувався при обчисленні строку позовної давності. 
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, про задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» і стягнення з  ОСОБА_1  шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 47103,74 грн.

Відповідно пунктів 3 та 4 частина 1 статі 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Також з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам 3028 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 4542 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - Бондар Вікторії Олександрівни — задовольнити.
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року у цивільній справі №334/3528/24 - скасувати.
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (ЄДРПОУ 20474912) шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 47103 (сорок сім тисяч сто три) грн. 74 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (ЄДРПОУ 20474912) 3028 сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції; 4542 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, а разом 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 березня 2026 року.

Судді: