Справа № 761/14218/25
Провадження № 2/761/2065/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року 
Шевченківський районний суд м. Києва 
в складі:
головуючого - судді: Кондратенко О.О.
при секретарях: Клюс В.В., Луценко І.С., Лишняк А.О.
за участі:
позивача: ОСОБА_1 
представників відповідача: Кривої В.В., Шутовича В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача: Національного інституту стратегічних досліджень, в якому просив суд:
- стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на його ( ОСОБА_1 ) користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати компенсації втрати частини доходів (у розмірі 90 167, 23 грн у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати та середнього заробітку за вимушений прогул) в розмірі 9 902, 07 грн., з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів;
- стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень судові витрати по справі.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 липня 2022 року постановою Київського апеляційного суду, зміненою постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 лютого 2023 року (справа № 761/16207/20) за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним та скасування наказу в частині звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. Стягнуті судом суми заборгованості мали бути виплачені ОСОБА_1 ще в 2018-2020 роках та в липні 2022 року у відповідних частинах. Однак, НІСД допущено порушення строків виплати та фактично виплата заборгованості НІСД за заробітною платою в сумі 81 531, 89 грн та частини заборгованості за середнім заробітком за вимушений прогул в сумі 659 610, 46 грн відбулась в листопаді-грудні 2023 року, а саме:
30 листопада 2023 року - виплачена заборгованість за середнім заробітком за час вимушеного прогулу в розмірі 439 801, 56 грн;
12 грудня 2023 року - виплачена заборгованість за середнім заробітком за час вимушеного прогулу в розмірі 219 808, 90 грн та заборгованість по заробітній платі в розмірі 81 531, 89 грн.
У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначає, що згідно із ст. 1 Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати?, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 4 Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати? та п. 5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв?язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Під час проведення виплат відповідачем 30 листопада 2023 року та 12 грудня 2023 року середнього заробітку за час вимушеного прогулу та заборгованості по заробітній платі НІСД в порушення вимог чинного законодавства України не виплатив компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини середнього заробітку за час вимушеного прогулу та заборгованості по заробітній платі. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 був змушений звернутися з відповідним позовом до суду, за результатом розгляду якого 17 грудня 2024 року постановою Київського апеляційного суду у справі № 761/3281/24 стягнуто з НІСД на користь ОСОБА_1 :
компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати (в загальному розмірі 81 531, 89 грн) в сумі 36 814,86 грн;
компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати середнього заробітку за вимушений прогул у сумі 60 377, 52 грн з утриманням з цих сум установлених законодавством України податків і зборів.
Зазначені суми компенсації в розмірі 36 814, 86 грн та 60 377, 52 грн НІСД зобов`язаний був виплатити одночасно з виплатою заборгованості, щодо якої порушувались строки її виплати, тобто у листопаді-грудні 2023 року. Однак, НІСД допущено порушення строків виплати та фактично зазначені суми почали виплачуватись НІСД лише на підставі рішення суду у справі № 761/3281/24. Таким чином, НІСД допущено порушення строків виплати доходів ОСОБА_1 у зв`язку з чим НІСД зобов`язаний виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
19 червня 2025 року через загальну канцелярію Шевченківського районного суду м. Києва від відповідача надійшов письмовий відзив, в якому останній просив суд, відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що заявлені останнім позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Свої заперечення обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 подано позовну заяву про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати. 
22 лютого 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виніс постанову по справі за № 761/16207/20, якою у задоволенні клопотання позивача про закриття касаційного провадження відмовлено, а касаційну скаргу Національного інституту стратегічних досліджень задоволено частково, ухвалено:
постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року змінити:
абзац сьомий резолютивної частини викласти в такій редакції: ?Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 березня 2020 року по 28 липня 2022 року у розмірі 928 645, 74 грн. з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів?.
Наказом Національного інституту стратегічних досліджень ?Про поновлення на роботі ОСОБА_1 .? від 29 вересня 2021 року за № 149-к, ОСОБА_1 негайно поновлено на посаді заступника директора Інституту та проведено виплату середнього заробітку в межах суми платежу за один місяць, а саме: у сумі 34 804, 44 грн. на підставі постанови Київського апеляційного суду від 23 вересня 2021 року.
Зазначене судове рішення виконано Інститутом в повному обсязі, що не заперечує і сам ОСОБА_1 .
Позивачем було подано позов до Інституту щодо виплати компенсації за втрату частини доходу у розмірі 97 192, 38 грн.(справі № 761/3281/24).
Інститут 20 лютого 2025 року сплатив відповідно до рішення суду апеляційної інстанції від 17 грудня 2024 року по справі № 761/3281/24 компенсацію за втрату частини доходу у розмірі 97 192, 38 грн. з утриманням установлених законодавством України податків та зборів.
ОСОБА_1 , подано позов про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати, а саме, за затримку у виплаті компенсації за втрату частини доходу у розмірі 97 192, 38 грн., а тому, на думку позивача, Інститут повинен сплатити суму компенсації 9 902, 07 грн. 
Таким чином, позивач виходить за межі норм Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати? та вимагає від Інституту не передбаченого законодавством виду компенсації. При цьому, позивач зазначає, що датою початку обрахунку є листопад 2023 року, а не реальна дата призначення виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати - тобто 23 грудня 2024 року. Задоволення такого позову може створити судовий прецедент безкінечного власного збагачення за рахунок бюджетних установ, адже ніщо не заважатиме позивачу подавати подібні позиви повторно без обмежень вимагаючи фактично нарахування процентів на проценти. 
ОСОБА_1 при поданні позовної заяви до суду надав розрахунок компенсації втрати частини доходу у сумі 9 902, 07 грн за період з листопада 2023 року по січень 2025 року. Інститут не погоджується з позовними вимогами в частинні обрахунку та періоду нарахування компенсації ОСОБА_1 .
Крім того, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі статті 7 Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати? та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. А тому, тільки у разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов?язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію. Таким чином, законодавцем передбачене обов?язкове досудове врегулювання спору у правовідносинах щодо виплати компенсації втрати частини доходів, шляхом подання заяви до підприємства, причому, виключно відмову останнього за наслідком розгляду такого звернення особа може оскаржити у судовому порядку.
Вимоги позивача є необґрунтовані та безпідставні, так як, позивач не звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів, у зв?язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2023 року по січень 2025 року, а тому, його вимога не підлягає задоволенню, що свідчить про відсутність відмови з боку відповідача у виплаті позивачу відповідної компенсації.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на правничу допомогу, відповідачем зазначено, що дана справа не містить ознак складеності та є звичайним трудовим спором, а тому, просив суд, в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.
Позивач в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі з підстав, викладених у позові.
Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. 
Суд, заслухав пояснення позивача, представників відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з?ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 листопада 2020 року та додаткове рішення від 16 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним та скасування наказу в частині звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди скасовано та постановлено нове судове рішення, яким:
Позов ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про визнання незаконним та скасування наказу в частині звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, задоволено частково, а саме:
визнати незаконним та скасувати наказ директора Національного інституту стратегічних досліджень №80-к від 04 березня 2020 року в частині звільнення ОСОБА_1 .
Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора Національного інституту стратегічних досліджень з 24 березня 2020 року.
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 березня 2020 року по 28 липня 2022 року у розмірі 928 645, 74 грн.
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень заборгованість по заробітній платі в сумі 81 531, 89 грн., а саме: 26 432, 20 грн. - надбавки за високі досягнення у праці за період з 07 серпня 2019 року по 01 січня 2020 року; 32 461, 09 грн. - надбавки за високі досягнення у праці та премії за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року; 720, 78 грн. - оплата за два дні відрядження у листопаді 2018 року; 21917,82 грн. - оплати за час відпустки у травні, вересні, жовтні 2019 року та як частина компенсації за невикористану частину відпустки.
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на користь Держави судовий збір у розмірі 2 738, 87 грн.
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 679, 05 грн., витрати на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 70 587, 43 грн., інші судові витрати позивача у розмірі 983, 09 грн.
Врешті вимог відмовити.
Постановою Верховного Суду від 22 лютого 2023 року, постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року змінено, постановлено:
абзац сьомий резолютивної частини викласти в такій редакції: 
?Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 березня 2020 року по 28 липня 2022 року у розмірі 928 645, 74 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів?;
абзац дев`ятий резолютивної частини викласти в такій редакції: 
?Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень заборгованість по заробітній платі в сумі 81 531, 89 грн, а саме: 26 432, 20 грн - надбавки за високі досягнення у праці за період з 07 серпня 2019 року по 01 січня 2020 року; 32 461, 09 грн. - надбавки за високі досягнення у праці та премії за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року; 720, 78 грн - оплата за два дні відрядження у листопаді 2018 року; 21 917, 82 грн. - оплати за час відпустки у травні, вересні, жовтні 2019 року та як частина компенсації за невикористану частину відпустки з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів?.
В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року залишити без змін.
Поновити виконання постанови Київського апеляційного суду від 28 липня 2022 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, стягнення судового збору, стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 4 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції.
Постановою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024 року змінено, постановлено:
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати заробітної плати позивача (в загальному розмірі 81 531, 89 грн.), - 36 814 грн. 86 коп., замість стягнутих районним судом 757, 48 грн. та компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати середнього заробітку за вимушений прогул в сумі 60 377 грн. 52 коп. замість 6 267 грн. 67 коп., що стягнуті районним судом з утриманням з цих сум установлених законодавством України податків і зборів.
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень в дохід держави судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в дохід держави 2 452 грн. 68 коп.
Стягнути з Національного інституту стратегічних досліджень на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції 9 295 грн., замість стягнутих районним судом 1 275 грн., а також стягнути витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції 7 000 грн.
Під час розгляду справи, судом встановлено, що в мотивувальній частині постанови Київський апеляційний суд від 17 грудня 2024 року (справа № 761/3281/24) за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати зазначено: 
?Так як позивачу не було вчасно виплачено заробітну плату та середній заробіток за час вимушеного прогулу, який відповідно до постанови від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) Великої Палати Верховного Суду є, по суті, неотриманою заробітною платою за невиконання трудової функції не з вини працівника, на яку поширюються норми законодавства про оплату праці, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наявні підстави для застосування до спірних правовідносин норм Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати?.
Аналогічний висновок зроблено в Постанові Верховного Суду у справі № 369/3013/20 від 10 травня 2022 року.
Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що відповідачем порушено зобов?язання перед позивачем щодо виплати заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні та які, крім того, стягнуто за судовим рішенням, що набрало законної сили 22 лютого 2023 року?. 
Дослідивши постанову Київського апеляційного суду по справі № 761/3281/24 за позовом ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати, судом встановлено, що компенсація втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати за заявленими позовними вимогами була присуджена судом. 
На виконання вищезазначеної постанови Київського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року, відповідачем проведено виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати (в загальному розмірі 81 531, 89 грн.), - 36 814 грн. 86 коп., замість стягнутих районним судом 757, 48 грн. та компенсацію втрати частини доходу у зв?язку з порушенням строку виплати середнього заробітку за вимушений прогул в сумі 60 377 грн. 52 коп. замість 6 267 грн. 67 коп. (про що свідчать копії платіжних інструкцій: № 149 від 20 лютого 2025 року та № 151 від 20 лютого 2025 року), що стягнуті районним судом з утриманням з цих сум установлених законодавством України податків і зборів у повному розмірі, згідно постанови Київського апеляційного суду по справі №761/3281/24. 
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Позивач, також, зазначає, що станом на день подання позовної заяви рішення суду в частині сплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 24 березня 2020 року по 28 липня 2022 року у розмірі 928 645, 74 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати позивача (в загальному розмірі 81 531, 89 грн.) виконано.
Судом встановлено, що 29 вересня 2021 року ОСОБА_1 був поновлений на посаді наказом Інституту від 29 вересня 2021 року № 149-К з 24 березня 2020 року та продовжує працювати по сьогоднішній день. Відповідно до розрахункових листів із виплати заробітної плати, ОСОБА_1 з листопад 2023 року по січень 2025 року виплачена заробітна плата. Відповідно до довідки форма ОК -7 ?Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування?, Інститут з 2011 року по 2026 рік сплачено безперервно страхові внески до Пенсійного фонду України з сум фактичного заробітку ОСОБА_1 .
Наведене визнається і не заперечується сторонами.
Відповідно до статті 34 Закону України ?Про оплату праці?, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв?язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Згідно зі статтею 1 Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати?, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом (ст.2 Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати?).
Відповідно до статті 3 Закону України ?Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати?, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов?язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).
Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв?язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов?язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Відповідно до статей 1, 2 Закону України ?Про оплату праці?, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 115 КЗпП та ст. 24 Закону України ?Про оплату праці? (передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Зазначені вище правові норми Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати? встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається чітке визначення поняття ?доходи? для цілей цього Закону, а також, порядок обчислення суми компенсації.
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати, мають разовий компенсаційний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв?язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
При розгляді справи, судом встановлено, що за зазначений ОСОБА_1 у позовній заяві період часу, заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачем відсутня. 
Так, в період часу з листопада 2023 року по січень 2025 року Інститутом своєчасно здійснено виплату заробітної плати ОСОБА_1 , а сплата компенсації втрати частини доходу у межах норм частини другої статті 2, статті 3 Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати?, передбачає наявність нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць, який не має разового характеру.
Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
За одне й те саме порушення трудового законодавства, підприємство може бути притягнуте до відповідальності лише один раз. Це випливає з принципу "non bis in idem", закріпленого в Конституції України. 
У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі № 1540/3742/18 зазначено, що:
?Зі змісту статті 2 Закону № 2050-III вбачається, що під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що положення Закону № 2050-III та Порядку № 159 право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв?язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.
Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.
При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов?язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій виходили з того, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв?язку з несвоєчасним виконанням рішення суду, а отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів. Оскільки, в даному випадку нараховані (перераховані) позивачу кошти були виплачені у період, менший за один календарний місяць, тому, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для виплати компенсації.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для виплати компенсації, однак, з тих підстав, що середній заробіток за час вимушеного прогулу, нарахований та стягнутий за рішенням суду, не є заробітною платою у розумінні, як Закону України ?Про оплату праці? так і Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати?, а тому не підлягає компенсації?.
Крім того, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі статті 7 Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати? та Порядку № 159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. Вказане свідчить, що лише у разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов?язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.
Таким чином, законодавцем передбачене обов?язкове досудове врегулювання спору у правовідносинах щодо виплати компенсації втрати частини доходів, шляхом подання заяви до підприємства, причому, виключно відмову останнього за наслідком розгляду такого звернення особа може оскаржити у судовому порядку.
Під час розгляду справи позивачем, суду не було надано доказів звернення до Національного інституту стратегічних досліджень із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів, у зв?язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2023 року по січень 2025 року. Доказів, які б свідчили, що з боку відповідача ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні компенсаційної виплати, останнім суду надано не було, як і не було їх встановлено під час розгляду справи. 
10 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом про здійснення необхідних виплат по рішенню суду. 12 березня 2025 року відповідачем було надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 12 березня 2025 року за № 09-68/03, яка не містить відмови у відповідній виплаті, а також звернув увагу на нецільове використання коштів з державного бюджету України та невідповідність виплати нормам Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати?.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Оскільки, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, а тому, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.115 КЗпП України, Закону України ?Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати?, ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов  ОСОБА_1 до Національного інституту стратегічних досліджень про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати - залишити без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: