Справа № 128/838/26

ПОСТАНОВА
Іменем України

09 березня 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

УСТАНОВИВ:
20.02.2026 ПОГ СВГ ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Дзиганським Д.Д. складено протокол щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме, що він 01.02.2026 о 21:00 год в АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно сина ОСОБА_2 , а саме вчинив образи та погрози, чим міг заподіяти шкоду психологічному здоров`ю.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи або про проведення розгляду справи за його відсутності на адресу суду не надходило.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
За вказаних обставин, враховуючи обізнаність ОСОБА_1 з наявністю відповідного судового провадження щодо нього, на підставі ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за наявними в наданих суду матеріалах доказами.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що провадження по справі слід закрити з наступних підстав.
Так, судом було досліджено наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 667746 від 20.02.2026; рапорт реєстрації повідомлення в журналі єдиного обліку № 1127 від 01.02.2026; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.02.2026, згідно якого від ОСОБА_2 прийнято усну заяву про обставини вчинення правопорушення; письмові пояснення ОСОБА_2 по даному факту від 01.02.2026, які містять опис обставин сварки з батьком; письмові пояснення ОСОБА_1 по даному факту від 01.02.2026; довідкою характеристикою на ОСОБА_1 № 14 від 26.01.2026. Та жоден з наданих суду доказів не містить відомостей про заподіяння шкоди фізичному або психічному здоров`ю повнолітнього потерпілого  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 9 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС 06.11.2015 N 1376, зареєстрованої в МЮ України 01.12.2015 за N 1496/27941, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, в тому числі, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Суд розглядає справу в межах складеного протоколу, тому важливим є зміст цього документа, зокрема, викладення обставин вчиненого правопорушення, оскільки суд уповноважений розглядати справу виключно в межах пред`явленого особі обвинувачення.
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. 
Тобто обов`язковою ознакою домашнього насильства є саме завдання шкоди здоров`ю потерпілого, а не можливість її завдання.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р., заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р., заява №36673/04).
При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В межах розгляду даної справи суд зауважує, що домашнє насильство не є тотожним поняттю «конфлікт», тобто не кожен конфлікт між його сторонами є домашнім насильством, оскільки характерною ознакою домашнього насильства є те, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу у своїх можливостях, діє умисно, з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
Одна надані матеріали не містять доказів того, що дії ОСОБА_1 спричинили потерпілому, який є його дорослим повнолітнім сином, страждання, емоційну невпевненість чи побоювання за свою безпеку, а також системності таких дій з його боку, патерну контролю чи влади.
Крім цього, наданим суду протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно свого сина, але за обставин не заподіяння, а можливості заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, та з долучених до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалів неможливо встановити, чи внаслідок дії ОСОБА_1 було завдано шкоди фізичному та/або психічному здоров`ю потерпілого.
В наданому суду протоколі лише вказано, що така шкода могла бути завдана, що не передбачено диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки особа має притягуватися до адміністративної відповідальності за даною статтею лише за встановлення органом, який обвинувачує особу, наявності заподіяної шкоди та її виду (фізичному або психічному здоров`ю потерпілих). Натомість наданими суду матеріалами наявність завданої шкоди, а не її потенційна можливість, не встановлювалася взагалі та про неї не зазначено в фабулі обвинувачення.
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За вищевказаних обставин, суд не може вважажати доведеним вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, згідно наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому не вказано діяння (дію або бездіяльність), передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за відсутності чого неможливо встановити наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 173-2, п. 1 ст. 247, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: