БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16400, м. Борзна, Чернігівської обл., вул. Незалежності, буд. 4 тел.: 0 (4653) 3-50-01
Справа №730/222/25 
Провадження № 2/730/3/2026
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2026 р.  м. Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Ріхтера В.В.,
з участю секретаря судового засідання Магомедової О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Сірого І.О. (у режимі відеоконференції),
представника відповідача ТОВ «Деметра» - адвоката Чуніхіна О.М. (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра» про дострокове розірвання договорів оренди землі та стягнення орендної плати, 
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) через свого представника – адвоката Сірого І.О. звернувся до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра» (далі - ТОВ «Деметра», відповідач), в якому просив: розірвати договір оренди землі, укладений 01 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Деметра» щодо об`єкта нерухомого майна – земельної ділянки з кадастровим номером 7420887400:02:001:0098 площею 3,5432 га; розірвати договір оренди землі між ОСОБА_2 та ТОВ «Деметра» щодо об`єкта нерухомого майна – земельної ділянки з кадастровим номером 7420887400:02:001:0095 площею 3,342 га; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість із орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 7420887400:02:001:0098 у розмірі 26403,90 грн; стягнути з ТОВ «Деметра» на користь позивача заборгованість із орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 7420887400:02:001:0095 у розмірі 35205,18 грн; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за несвоєчасну сплату орендної плати земельної ділянки з кадастровим номером 7420887400:02:001:0095 та 3 % річних у розмірі 14357,40 грн; стягнути з ТОВ «Деметра» на користь позивача інфляційні втрати за несвоєчасну сплату орендної плати земельної ділянки з кадастровим номером 7420887400:02:001:0098 та 3 % річних у розмірі 10767,74 грн; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 1 квітня 2008 року ОСОБА_2 , батько ОСОБА_1 , уклав договір оренди землі, серія та номер: бн від 01.04.2008 року, земельної ділянки кадастровий номер 7420887400:02:001:0098, площею 3,5432 га, що належала йому на праві приватної власності. З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що батько позивача уклав договір оренди землі земельної ділянки кадастровий номер 7420887400:02:001:0095. Наразі, орендарем вищезазначених земельних ділянок є товариство з обмеженою відповідальністю «Деметра». ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивача - ОСОБА_2 . Після смерті батька - спадщину прийняв його син - Позивач. До складу спадщини увійшли дві земельні ділянки з кадастровими номерами 7420887400:02:001:0098 та 7420887400:02:001:0095. 22 травня 2019 року Позивач оформив спадкові права на земельні ділянки. У травні 2019 року Позивач надав представнику Відповідача копії документів на підтвердження переходу права власності на земельні ділянки до позивача. У 2021 році відповідач направив лист позивачу з вимогою надати документи на право власності на земельні ділянки за позивачем. 5 травня 2021 року листом - повідомленням позивач звернувся до відповідача про небажання в будь який спосіб поновлювати договори оренди земельних ділянок та, повторно, повідомив відповідача на обставину передання копій документів їх представнику та наявності інформації про власника в Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Договорів оренди позивач з відповідачем не укладав, умови договорів оренди не обумовлював. У позивача відсутні договори оренди земельних ділянок. З 2019 року відповідач не сплачує позивачу орендну плату за користування належними йому земельними ділянками, що, через систематичність такої несплати, є підставою для розірвання договорів.
ІІ. Процесуальні дії у цивільній справі.
20 лютого 2025 року дана позовна заява надійшла на адресу суду.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Борзнянського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2025 головуючим у справі визначено суддю Ріхтера В.В. 
Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
13 березня 2025 від ТОВ «Деметра» до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні; надав витребувані судом документи.
Так, з відзиву убачається, що 01.04.2024 ОСОБА_2 уклав договір оренди земельної ділянки з кадастровим № 7420887400:02:001:0098 площею 3,54 га та ОСОБА_3 уклала Договір оренди земельної ділянки з кадастровим №7420887400:02:001:0095, площею 3,34 га строком дії обох правочинів до 29.12.2037р. Розмір орендної плати сторонами було встановлено в 1.5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, пізніше згідно укладеними додатковими угодами було збільшено до 6% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (Додаткові угоди № 2 від 10 березня 2016 р. до Договорів оренди на кожну ділянку. Щодо земельної ділянки з кадастровим №7420887400:02:001:0095 ОСОБА_3 розмір орендної плати було збільшено до 8 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Сторони передбачили, що орендар здійснює розрахунок з Орендодавцем не пізніше 15 листопаду поточного року оренди. Жодних претензій з боку орендодавців до Орендаря заявлено не було.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 і його правонаступником - спадкоємцем з 22.05.2019 став ОСОБА_1 .
У травні 2019 до відповідача звернувся позивач та заявив, що він начебто є правонаступником обох орендодавців за Договорами оренди на земельні ділянки зазначені вище. У зв`язку з чим спадкоємцю було повідомлено, що він повинен надати документи та укласти додаткову угоду в якій вказати реквізити, які змінилися у зв`язку зі спадкуванням майна, а також надати банківські реквізити відповідачу для перерахунку орендної плати.
Твердження про те, що він надав документ на підтвердження права власності на земельні ділянки, не відповідають дійсності. 
Позивач не заперечує в позовній заяві про той факт, що відповідач направляв лист про надання правовстановлюючих документів на земельні ділянки, бо при особистій зустрічі з позивачем (керівником підприємства) ОСОБА_1 відмовився прийняти лист повідомлення (лист від 27.04.2021).
05.05.2021 Позивач дійсно направив лист на адресу Відповідача, в якому зазначав, що він не бажає поновлювати договори оренди земельних ділянок. Однак в даному листі не було зазначено які договори він не бажає поновлювати, відносно яких земельних ділянок. Крім того жодних право установчих документів на будь-які земельні ділянки, договори оренди відповідачу так і не було надано. 
З 2019 Відповідач не міг сплачувати орендну плату по обом договорам, бо позивач не надав реквізити для оплати орендної плати.
Жодних заяв на розірвання договорів оренди укладених з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на адресу ТОВ «Деметра» не надходило.
Ухвалою суду від 15 квітня 2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
IІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.
Суд у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, що 01 квітня 2008 між ОСОБА_2 (батьком позивача) та ТОВ «Деметра» було укладено договір оренди № б/н земельної ділянки з кадастровим номером 7420887400:02:001:0098 площею 3,54 га, посвідченої державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЧН № 075194, що належала йому на праві приватної власності (а.с. 59-61).
Крім того 01 квітня 2008 між ОСОБА_3 (матір`ю позивача) та ТОВ «Деметра» було укладено договір оренди № б/н земельної ділянки з кадастровим номером 7420887400:02:001:0095 площею 3,34 га, посвідченої державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЧН № 075197, що належала їй на праві приватної власності. Договори оренди землі укладено на строк 4 роки (а.с.65-67).
Додатковими угодами від 15 листопада 2008 до договорів оренди земельних ділянок від 1 квітня 2008 між ТОВ «Деметра» та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 внесено зміни до п. 8 договорів, а саме: договори укладено на строк 10 років (а.с. 63-68).
10 березня 2016 між орендодавцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та орендарем ТОВ «Деметра» було укладено додаткові угоди № 2 до договорів оренди землі від 01 квітня 2008, якою внесли зміни до п. 8 договорів оренди землі, а саме: договори вважаються укладеними строком на 29 років з 6 травня 2008 по 29 грудня 2037. Крім того, розмір орендної плати становить 6 % на рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням подальшої індексації грошової оцінки землі (а.с. 62, 69).
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері та 11 жовтня 2018 батька позивач прийняв спадщину. До складу спадщини увійшли дві земельні ділянки з кадастровими номерами 7420887400:02:001:0098 та 7420887400:02:001:0095, власниками яких були батьки ОСОБА_1 (а.с. 14. 15).
У травні 2019 позивач звернувся до ТОВ «Деметра» з повідомленням, що він є правонаступником земельних ділянок, які належали його батькам, на що його повідомили, що він має надати відповідні документи та укласти додаткову угоду, в якій вказати банківські реквізити для перерахування коштів за оренду паїв. 
27 та 30 квітня 2021 ТОВ «Деметра» звернулося з листом-повідомленням до позивача, в якому повідомило, що в разі, якщо він є спадкоємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо земельних ділянок, які належали їм на праві власності та знаходяться в оренді ТОВ «Деметра», просить надати правоустановлюючі документи, які підтверджують його права на вищевказані земельні ділянки; копії паспорта та ідентифікаційного коду; поштові реквізити та номер телефону; платіжні реквізити для виплати орендних платежів. Також запропонувало укласти додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок, в яких буде викладено зміну орендодавця і його нові реквізити.
05 травня 2021 він звернувся з листом-повідомленням до директора ТОВ «Деметра», в якому повідомив, що не бажає поновлювати дію договорів і має намір самостійно обробляти орендовані відповідачем земельні ділянки, а тому просить утриматися від вчинення дій, які б перешкоджали позивачу одразу після закінчення строку дії договору використовувати належні йому, як власнику, земельні ділянки. 
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.
Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
У статті 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Однією з таких підстав є відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".
Закон України "Про оренду землі" визначає умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 Земельний кодекс України (надалі - ЗК України), оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені уст. 1219 ЦК України(ст.1218,1231 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Статтею 396 ЦК України в становлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.
У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
У ч. 6 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка передається в оренду для закладання та/або вирощування багаторічних насаджень (плодових, ягідних, горіхоплідних, винограду), не може містити положень про зміну його умов або припинення договору у зв`язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізацією юридичної особи.
Таким чином, після смерті батьків, права та обов`язки орендодавця за договорами оренди землі, укладеними з ТОВ «Деметра», перейшли до позивача у справі.
Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи в порядку спадкування не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (стаття 32 Закону України «Про оренду землі»).
Тобто, за загальними правилами в разі смерті орендодавця договір оренди землі не припиняється. Але такий договір може бути припинено, якщо в самому договорі міститься підстава припинення – смерть орендодавця.
Як встановлено додатковими угодами, договори укладено на 29 років й діють до 2037 року.
Самі договори, як й додаткові угоди недійсними не визнавалися та є діючими. 
Позивач не звертався до відповідача з питання припинення чи такого іншого щодо договорів оренди землі. Доказів такого суду не надано.
Що стосується заяви від 05 травня 2021 року, то суд розділяє міркування представника відповідача, що вказаний лист є загальним, в ньому не зазначено які договори позивач не бажає поновлювати, відносно яких земельних ділянок. 
Частинами першою, третьою статті 148-1 ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.
Дані дії є обов`язком нового власника, з метою недопущення несприятливих наслідків для нього у майбутньому (отримання орендної плати, внесення змін до договору, зупинення строків для поновлення дії договору на навий строк). Так, неповідомлення орендодавцем про свої права на спадкове майно і ненадання орендодавцем необхідних платіжних реквізитів для виплати йому орендної плати, позбавляє орендаря можливості належним чином виконати своє зобов`язання за договором оренди, зокрема, сплатити орендну плату у встановлений договором строк. Отже, він не несе відповідальність за невиконання зобов`язання щодо сплати орендної плати. Вказане відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі №709/1089/17 (провадження № 61-12745сво18). Крім того, у вказаній постанові Верховний суд дійшов висновку, що за відсутності у орендаря даних про нового власника земельної ділянки він не має фактичної можливості сплатити орендну плату новому власнику.
У той же час, матеріали справи не містять доказів вчинення таких дій позивачем. в тому числі, й на час розгляду справи.
Окремо суд уважає за необхідне зупинитися на тому, що матеріали справи не містять доказів виплати директором ТОВ «Деметра» коштів позивачу.
Але, як пояснив представник відповідача, позивач вперто не бажає давати реквізити для сплати відповідних коштів, а також не з`являється до ТОВ, щоб отримати такі кошти готівкою. Саме тому товариство добросовісно не має змоги виплатити відповідну суму.
Вказане в судовому засіданні підтвердив й сам позивач, який заначив, що якщо йому не виплатять суми на які він розраховує, то інші, менші суми, його не цікавлять та такі виплати йому не потрібні. Саме з цих підстав він й відмовляється надавати ТОВ реквізити.
В цій частині права позивача не порушені, оскільки це його власний вибір, змусити його надати реквізити для сплати коштів його ніхто не може.
Щодо позовної вимоги про розірвання договорів оренди землі, суд дійшов висновку про наступне.
Згідно Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії). закінчення строку, на який його було укладено;
Тим же Законом України «Про оренду землі» передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Таким чином, смерть орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі не є підставою для його розірвання в односторонньому порядку. 
Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Аналіз вище вказаних норм права, згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17, дає можливість зробити висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.
Разом з тим, як свідчить практика Верховного Суду щодо застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом з підстави істотності допущеного порушення договору, то такою підставою може бути встановлений в ході судового розгляду факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо несплати орендної плати орендарем земельної ділянки.
В пункті 10.1. постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) зазначено, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, якою передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
В свою чергу, за висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) якщо договором оренди передбачена сплата орендної плати щорічно, то систематичною може бути визнана несплата протягом 2 і більше років. Якщо сплата орендної плати передбачена щомісячно, то, відповідно, несплата протягом 2 і більше місяців може бути визнана систематичною. Якщо ж має місце лише затримка виплати орендної плати – це не є підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку.
Відтак, лише факт систематичної несплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору. Аналогічні висновки викладені в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду від 11.10.2017 у справі № 732/174/17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17, від 31.07.2020 по справі № 479/1073/18, від 17.06.2021 у справі 485/784/20.
В той ж час, матеріали справи не містять доказів прострочення відповідачем сплати орендної плати протягом двох і більше років. Саме позивач відмовляється отримувати від відповідача кошти, що ним було підтверджено в судовому засідання. При цьому, суд звертає увагу, що представник відповідача зазначив, що готовий сплати грошові кошти у будь-який день та час, необхідне лише бажання самого позивача. 
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розірвання договорів оренди земельних ділянок, оскільки позивачем не доведено систематичної несплати відповідачем орендної плати чи іншого істотного порушення умов договору.
Стаття 12 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
У в`язку із наведеним у сукупності, суд приходить до висновку, що позов ні вимоги задоволенню не підлягають.
У цій справі суд окремо звертає увагу на процесуальну поведінку позивача. Так, позиція позивача дуже часто виходила за межі позовних вимог, позивач неодноразово намагався у позапроцесуальний спосіб змінити предмет та підстави позову, його пояснення суперечили позиції представника позивача. Судом неодноразово роз`яснювалася позивачу ст. 12 ЦПК, частині реалізації його прав.
Також, саме за клопотанням позивача була призначена судова-почеркознавча експертиза, яка, виключно через пасивність позивача та його представника, була залишена без виконання, що, в тому числі, призвело до затягування розгляду справи.
Судом були розглянуті усі клопотання позивача. Будь-яких клопотань щодо виклику свідків чи витребування доказів ані від відповідача, ані від його представника до суду не надходили.
27 вересня 2023 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 567/1042/22, досліджував питання щодо встановлення факту непідписання договору без проведення судово-почеркознавчої експертизи. У цій справі суд виснував, що виключно у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в проведенні експертизи, якщо без цього таку експертизу провести неможливо, суд залежно від того, хто із зазначених осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (стаття 109 ЦПК України). Аналогічні за своїм змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 18 січня 2023 у справі № 601/2139/21, (провадження № 61-9158св22), від 24 травня 2023 у справі № 567/792/22, (провадження № 61-431св23), від 21 червня 2023 у справі № 567/874/22, (провадження № 61-2665св23).
Таким чином, саме позивач ухилився у цій справі від проведення експертизи, оскільки він жодного разу не звернувся до суду, як й його представник, з будь-якими заявами, клопотаннями щодо проведення експертизи на вимогу клопотання експерта.
Ухвалюючи рішення суд у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, останні слід віднести на рахунок держави.
Після набрання судовим рішенням законної сили повернути ТОВ «Деметра» та позивачу оригінали документів, що були надані ними для проведення експертизи.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра» про дострокове розірвання договорів оренди землі та стягнення орендної плати – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення складено 21.04.2026.

Суддя Ріхтер В.В.