ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/7148/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 року в адміністративній справі №160/7148/25 за позовом  ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

06.03.2025 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.011.2024 року № 047050029441, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування » на підставі заяви про призначення пенсії від 04.11.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області зарахувати до страхового стажу, ОСОБА_1 , періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.10.1982 р., з 19.10.1981 по 27.01.1982, з 10.03.1982 по 17.08.1983, з 25.10.1983 по 23.11.1984, з 01.09.1985 по 30.05.1994, з 26.09.1994 по 10.05.1995, з 01.10.1995 по 25.05.2004, з 02.06.2004 по 27.05.2005, з 05.09.2018 по 28.05.2021 з 10.06.2021, також період навчання в Лутугинском середньому профтех училищі № 20 з 01.09.1978 по 20.07.1979, та періоди догляду за дітьми 19.02.1986 р.н. (свідоцтво про народження [ НОМЕР_2 від 29.03.1986) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 24.12.1988);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 в адміністративній справі №160/7148/25 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.011.2024 року № 047050029441, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування » на підставі заяви про призначення пенсії від 04.11.2024 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу, ОСОБА_1 , періоди роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.10.1982 р., з 19.10.1981 по 27.01.1982, з 10.03.1982 по 17.08.1983, з 25.10.1983 по 23.11.1984, з 01.09.1985 по 30.05.1994, з 26.09.1994 по 10.05.1995, з 01.10.1995 по 25.05.2004, з 02.06.2004 по 27.05.2005, з 05.09.2018 по 28.05.2021 з 10.06.2021, також період навчання в Лутугинском середньому профтех училищі № 20 з 01.09.1978 по 20.07.1979, та періоди догляду за дітьми 19.02.1986 р.н. (свідоцтво про народження НОМЕР_4 від 29.03.1986) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_5 від 24.12.1988). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.11.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апелянт вказує, що прийняте ним рішення про відмову позивачу у зараховані до страхового стажу спірного періоду прийнято відповідно до норм діючого законодавства.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
ОСОБА_1 04.11.2024 року звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № від 08.011.2024 року № 047050029441 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та за доданими документами до страхового стажу не зараховано до стажу позивачки не враховано: - трудову книжку НОМЕР_6 , дата заповнення 23.10.1982, оскільки на першій сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища з « ОСОБА_2 » (російською мовою) на « ОСОБА_3 »(російською мовою) здійснений не належним чином, а саме відсутня повна інформація про первинний документ на підставі якого здійснено запис. - період отримання допомоги по безробіттю з 02.06.2004 по 27.05.2005, оскільки наказ про початок виплати непридатний для читання; - період навчання в Міському середньому профтех училищі №20 з 01.09.1978 по 20.07.1979, оскільки в атестаті зазначено прізвище « ОСОБА_2 »(російською мовою) не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » (російською мовою) згідно паспортних даних; - період роботи з 19.10.1981 по 27.01.1982 згідно довідки №l від 02.10.2021, виданої ТОВ «Дніпровськпромбуд», оскільки в довідці зазначено прізвище « ОСОБА_2 »(російською мовою) не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 »(російською мовою) згідно паспортних даних; - період роботи з 10.03.1982 по 17.08.1983 згідно архівної довідки №308 від 13.10.2021, виданої Структурним підрозділом «Криворізька дирекція залізничних перевезень», оскільки в архівній довідці зазначено прізвище « ОСОБА_2 »(російською мовою) не відповідає прізвищу « ОСОБА_3 » (російською мовою) згідно паспортних даних; - період догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_4 від 29.03.1986) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_5 від 24.12.1988), оскільки в наданих документах відсутня відмітка про одержання паспорта, відповідно до пункту ІІ Порядку №637 визначено, що час догляду непрацюючої матері до досягнення дітьми 3-х річного віку встановлюється на підставі, зокрема, свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини- свідоцтва про смерть). Необхідно надати паспорти дітей.
Позивач вважає рішення відповідача-2 щодо відмови призначенні пенсії протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” 05.11.1991 року №1058-IV).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Враховуючи викладене вище, суд вважає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права. Такий висновок суду узгоджується з правою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі №677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Більше того, у постанові від 19 грудня 2019 року у справі №307/541/17 Верховний Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Поряд з цим, у постанові від 21 лютого 2018 року у справ № 687/975/17 (адміністративне провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а.
Колегія суддів вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неповне/невірне зазначення прізвища, ім`я та по батькові позивача підприємством, яке відкривало та вносило відповідний запис в трудову книжку, не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Суд також вважає за необхідне зауважити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення/перерахунок пенсії, або ж для підтвердження періодів трудової діяльності було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Натомість, відповідачем не надано суду доказів здійснення будь-яких запитів на підтвердження спірного періоду роботи позивача та не надано доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки та як наслідок правомірність не зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу позивача.
Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі Порядок №22-1), органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі.
Порядком № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає.
Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.
З приводу позовних вимог зобов`язального характеру (про зарахування періодів трудової діяльності згідно вкладиша до трудової книжки), то оцінивши наявні у справі докази суд дійшов переконання, що приймаючи оскаржуване рішення про відмову в призначені пенсії, відповідач не надав належної правової оцінки інформації про трудову діяльність позивача, а саме відомостям із вкладишу до трудової книжки. У зв`язку з чим зробив передчасний висновок про неможливість зарахування позивачу до страхового стажу періодів його роботи, що зазначені у вкладиші до трудової книжки.
Суд вважає за необхідне зазначити, що у межах спірних правовідносин адміністративним судом не здійснюється призначення пенсії, а перевіряється виключно законність рішення органу пенсійного фонду про відмову в призначенні пенсії, за наслідками чого суд може визнати протиправними такі рішення, дії чи бездіяльність, а як наслідок - зобов`язати вчинити певні дії.
Відтак, враховуючи, що тим обставинам, які були встановлені судом належна оцінка відповідачем як органом, до виключних повноважень якого належить призначення пенсії заявнику, не надавалася, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за віком, з урахування правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Таким чином, з огляду на зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що рішення від 08.011.2024 року № 047050029441, щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 04.11.2024 року, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем у цій справі не доведено суду правомірність такого рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 в адміністративній справі №160/7148/25 - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя А.О. Коршун 

суддя Д.В. Чепурнов