Справа № 503/2168/25 
Провадження № 2/503/481/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Сердюка Б.С.,
за участю секретаря судового засідання Клемпуш Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.12.2024 року між ТОВ ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №163732 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. На виконання умов договору, 12.12.2024 року ТОВ ФК «КРЕДІПЛЮС» ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку відповідача №4627-05ХХ-ХХХХ-9525, що свідчить про прийняття пропозиції кредитодавця. Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі і на умовах, передбачених договором. У зв`язку з невиконанням умов договору, у боржника виникла заборгованість. 
16.04.2025 року ТОВ ФК «КРЕДІПЛЮС» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 21641,04 грн., судові витрати в розмірі 2422,40 грн. судового збору та 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.
Крім того, позивачем було подано клопотання про витребування доказів, в якому представник позивача просив витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки 4627-05ХХ-ХХХХ-9525 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та виписку про рух коштів по рахунку, відкритому для обслуговування даної картки.
Ухвалою суду вказане клопотання задоволено. На виконання ухвали від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані судом докази.
Відповідачу ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. На адресу суду повернувся конверт з надісланими документами із відміткою про причини повернення «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Згідно з положеннями ч.ч.7 та 8 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. У встановлений судом строк, не скориставшись своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 12.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ ФК «КРЕДІПЛЮС» із заявою на видачу кредиту № 100718281, в якій просив на підставі договору видати йому кредит у розмірі 13334,00 грн. Заява на видачу кредиту підписана ОСОБА_1 12.12.2024 року о 16:25:26 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 550813be.
12.12.2024 року між ТОВ ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено договір про споживчий кредит №163732. Підписавши одноразовим ідентифікатором 3562f733 договір про споживчий кредит, відповідач погодився з усіма його істотними умовами.
Відповідно до п.1.1 договору (індивідуальна частина) договір складається з цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку(ів) платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит, що розміщені на веб-сайті Кредитодавця. Позичальник укладає договір, приєднується до публічної частини, приймає умови індивідуальної частини та графіку(ів) платежів, як невід`ємних частин кредитного договору, шляхом підписання цієї індивідуальної частини/акцепту.
Згідно п.2.1. Договору (індивідуальна частина) кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.2.6 Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі. Типом кредиту є кредит (п. 2.2. Договору).
Сума (загальний розмір) кредиту становить 13334 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 10000.50 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 3333,50 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини (п. 2.2.1 Договору).
Згідно п.2.3 Договору, проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний.
Відповідно до п.2.4 договору, знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено.
Згідно з п.2.5 Договору, комісія за надання кредиту складає 3333,50 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 дні з 12.12.2024 р. (дата надання кредиту) по 06.03.2025 р.(п.2.6 Договору).
Відповідно до п.2.6.1 Договору, строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів.
Згідно п.2.7. Договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 11145,54 грн.
Згідно п.2.7.1. Договору денна процентна ставка складає 0,9951%.
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом) складає 24479,54 грн (п.2.9.1 Договору).
Крім того, сторони узгодили в письмовій формі графік платежів за кредитним договором, що становить додаток до договору про споживчий кредит №163732 від 12.12.2024 року.
Відповідач також підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Паспорт споживчого кредиту, який містить вичерпну інформацію щодо умов кредитування.
Пунктом 5.3 Договору про споживчий кредиту №163732 від 12.12.2024 року (індивідуальна частина) визначено, що приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що: він до моменту підписання цієї індивідуальної частини/акцепту ознайомився з Публічною частиною, Правилами, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів за кредитом, усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись їх умов.
На виконання умов вказаного Договору ТОВ ФК «КРЕДІПЛЮС» перерахувало на платіжну картку № НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 10000,50 грн. згідно договору №163732 від 12.12.2024 року, що підтверджується довідкою від 30.10.2025 року №3882/30-10, відповідно до якої ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» повідомило про успішність операцій, проведених відповідно до договору №1412/22-1 від 14.12.2022 року, укладеного з ТОВ «ФК «Контрактовий дім».
Із листа-відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260106/10206-БТ від 08.01.2026 року встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в банку емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , IBAN НОМЕР_4 , на яку 12.12.2024 року було зараховано кошти на суму 10000,50 грн.
Отже ТОВ ФК «КРЕДІПЛЮС» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало. Доказів, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у визначений строк виконав, матеріали справи не містять.
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1ст.638 ЦК України).
Згідно ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно частин 1, 2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно п.4.1. Договору про споживчий кредит №163732 (індивідуальна частина) від 12.12.2024 року, укладеного між ТОВ ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 , у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов цього договору, кредитодавець з дотриманням вимог законодавства, має право здійснювати врегулювання простроченої заборгованості та/або стягнути заборгованість в примусовому порядку та/або відступати, передавати свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб без згоди позичальника.
16.04.2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» (Фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 16042025, відповідно до п. 2.1 якого Клієнт зобов`язався відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п.4.1 цього договору право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог та акту приймання-передачі реєстру, по формі встановленій у відповідних додатках. 
Згідно Акта приймання-передачі реєстру прав вимог №2 від 07.05.2025 року до договору факторингу №1604025 від 16.04.2025 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 780, загальна сума заборгованості 12418845,13 грн.
Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року Реєстру прав вимог №2 від ТОВ ФК «КРЕДІПЛЮС» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 163732 від 12.12.2024 року на загальну суму 22091,04 грн.
Отже, внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором про споживчий кредит №163732 від 12.12.2024 року, утворилась заборгованість в розмірі 22091,04 грн., що складається із 13334,00 грн заборгованості по тілу кредиту, 7806,04 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 501,00 грн. заборгованості по комісії та 450,00 грн. заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи), що й зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. При цьому, як вбачається із позовної заяви, позивач просить стягнути лише частину заборгованості, а саме 21641,04 грн, що складається з 13334,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 7806,04 заборгованості за відсотками та 501,00 грн. заборгованості за комісією.
В частині позовних вимог щодо стягнення комісії суд дійшов наступних висновків.
Так, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у ЗУ «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналізуючи умови договору про споживчий кредит № 163732 від 12.12.2024 року, суд дійшов висновку про правомірність дій ТОВ ФК «КРЕДІПЛЮС» щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму комісії до графіку платежів.
Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, який в подальшому підтримувався Верховним Судом, зокрема, в постанові від 24 травня 2024 року в справі № 461/2735/23 (провадження № 61-16948св23).
Отже, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Договір був підписаний сторонами, ними не оскаржувався, а отже є обов`язковим до виконання.
Так, комісія за надання кредиту в розмірі 3333,50 грн. нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору.
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Разом з тим, суд вважає, що вимоги щодо стягнення комісії в розмірі 501,00 грн за обслуговування кредитної заборгованості, не підлягає задоволенню, оскільки це буде суперечити Закону України «Про споживче кредитування», про що було роз`яснено вище.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Частиною 1 ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Беручи до уваги, що фактично отримані та використані відповідачем ОСОБА_1 кредитні кошти у добровільному порядку первісному кредитору не повернуті, позивач ТОВ «Юніт Капітал» як новий кредитор, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, має право вимагати виконання боржником обов`язку з погашення заборгованості за кредитними договорами.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
На підтвердження здійснення витрат пов`язаних з розглядом справи позивачем надано:
- договір №10/09/25-02 про надання правничої допомоги від 10.09.2025 року, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Соломко та партнери»;
- протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року; 
- додаткову угоду №25770873634 від 11.09.2025 року до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року;
- акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 року, згідно якого АБ «Соломко та партнери» надано, а позивачем отримано правову допомогу на загальну суму 7000,00 грн.
Враховуючи висновки суду щодо часткового задоволення позовних вимог, а також беручи до уваги, що відповідачем не надано жодних заперечень чи клопотань про зменшення заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, м. Київ, 01133; код ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за Договором про споживчий кредит №163732 від 12.12.2024 року у розмірі 21140 (двадцять одна тисяча сто сорок) грн. 04 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, м. Київ, 01133; код ЄДРПОУ 43541163) сплачений при зверненні до суду судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2366 (дві тисячі триста шістдесят шість) грн. 20 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, м. Київ, 01133; код ЄДРПОУ 43541163) витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог в розмірі 6837 (шість тисяч вісімсот тридцять сім) грн. 60 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя         Б.С. Сердюк