КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2026 року м. Київ справа №640/263/23
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу у місті Києві за позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства закордонних справ України про визнання протиправним та скасування:
- наказу МЗС України від 01 лютого 2022 р. N52 «Про затвердження висновку щодо повторного оцінювання результатів службової діяльності радника Посольства України в Азербайджанській Республіці ОСОБА_1 у 2021 році»;
- наказу МЗС України від 30 вересня 2022 р. N1766-ос «Про сплату компенсації та звільнення ОСОБА_1 » .
- зняти перешкоди щодо конституційного права позивача на державну (дипломатичну) службу, шляхом поновлення ОСОБА_1 на посаді радника Посольства України в Азербайджанській Республіці з 19 березня 2022 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність оскаржуваних наказів про звільнення позивача з посади радника Посольства України в Азербайджанській Республіці у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». На думку позивача, відповідачем при звільненні не дотримано приписи Порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців № 640 від 23 серпня 2017 року та Закону України «Про державну службу». Так, зокрема, оцінювання результатів службової діяльності позивача було здійснено з порушенням установленої процедури, а саме: без проведення обов`язкової співбесіди, за відсутності наказу про затвердження повторного висновку за результатами оцінювання, а також без належного та мотивованого обґрунтування виставлених балів за виконані завдання, що є обов`язковим для забезпечення об`єктивності такого оцінювання. Такі порушення, як стверджує позивач, є істотними та свідчать про формальний підхід до процедури оцінювання, що у свою чергу призвело до порушення прав позивача на об`єктивну та справедливу оцінку службової діяльності та призвело до незаконного звільнення позивача з займаної ним посади. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження в адміністративній справі. Справу визначено розглядати одноособово суддею Панченко Н.Д. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Вказаною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду належним чином завірені докази, що слугували підставою для прийняття оскаржуваних рішень в тому числі особову справу позивача та докази повідомлення позивача про прийняття оскаржуваних рішень.
Пунктом 1 частини четвертої статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно до частини одинадцятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Таким чином вважається, що відповідач належним чином повідомлений про його права та обов`язки, зокрема про право надати відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову.
Відповідачем у встановлений строк відзиву до суду не подано.
Частинами 5 та 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд зазначає, що у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідач правом надати суду відзив на позовну заяву не скористався.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що 07 липня 2020 року ОСОБА_1 було призначено на посаду радника Посольства України в Азербайджанській Республіці на час довготермінового відрядження. 
Як стверджує позивач 21.12.2020 керівник дипустанови ОСОБА_2 звернувся листом №6131/07-910/6-7140-ВН до Державного секретаря МЗС Банькова О.С., в якому завідомо неправдиво повідомив про порушені позивачем норми дисципліни й службової етики. З метою перевірки обставин та інспірованої ОСОБА_2 неправдивої інформації, в МЗС України було видано наказ №18 від 21.01.2021 та сформовано відповідну дисциплінарну комісію, яка у період з 21 січня по 23 лютого 2021 року здійснювала перевірку фактів й підготувала доповідь керівництву МЗС для прийняття виваженого рішення по суті дисциплінарного впровадження. 
У результативній частині подання Дисциплінарної комісії Міністерства закордонних справ України за результатами розгляду дисциплінарної справи радника Посольства України в Азербайджанській Республіці С.П.Хабенка» від 23 лютого 2021 року зазначено, що на думку членів комісії (аркуш Nє8, абзац 7), між керівником дипустанови ОСОБА_2 та радником ОСОБА_1 склалися особисті неприязні відносини, які не є порушенням службової дисципліни державним службовцем та не можуть бути предметом дослідження Дисциплінарної комісії. З огляду на зазначене, Дисциплінарній комісії не вдалося встановити наявність складу дисциплінарного проступку, зокрема, вини державного службовця. Дисциплінарною комісією взято до уваги заяву радника Посольства України 6 Азербайджанській Республіці Хабенка С.П. від 12.02.2021 адресовану Міністру закордонних справ ОСОБА_3 та у копії - Державному секретарю Банькову О.С., голові Дисциплінарної комісії ОСОБА_4 та начальнику УКМ Мошківському В.В. Позитивне вирішення питання щодо горизонтальної ротації радника С.П.Хабенка може сприяти упередженню постання в подальшому можливих негативних наслідків міжособистісного конфлікту, який виник між радником ОСОБА_1 та Надзвичайним і Повноважним Послом України в Азербайджанській Республіці ОСОБА_5 , а також відновленню сприятливого організаційного та психологічного клімату в дипустанові». 
За результатами роботи Дисциплінарної комісії Державним секретарем Баньковим O.C. підписано наказ № 77 від 01.03.2021 «Про закриття дисциплінарного провадження» відповідно до частини третьої статті 77 Закону України «Про державну службу» стосовно радника Посольства України в Азербайджанській Республіці ОСОБА_1 закрито дисциплінарне провадження.
Водночас за наслідками проведення оцінювання результатів службової діяльності у 2021 році радник Посольства України в Азербайджанській Республіці ОСОБА_1 отримав негативну оцінку.
04 листопада 2021 року ОСОБА_1 було подано скаргу до Державного секретаря Міністерства закордонних справ України Банькову О.С. за фактом необґрунтованості негативної оцінки й результатів службової діяльності у 2021 році. 
За результатом робочої комісії та дослідженням всіх обставин викладених у скарзі, було прийнято висновок від 28 грудня 2021 року за результатами перевірки фактів, викладених у скарзі радника Посольства України Азербайджанській Республіці Хабенка С.П., відповідно до якого Комісія запропонувала розглянути можливість скасування висновку у частині оцінювання результатів службової діяльності радника Посольства України в Азербайджанській Республіці ОСОБА_1 з урахуванням наданих ним пояснень, та запропоновано провести повторне оцінювання відповідно до вимог Порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2017 №640 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 липня 2019 р. №591).
Так, за результатом повторного оцінювання було складено висновок щодо повторного оцінювання результатів службової діяльності радника Посольства України в Азербайджанській Республіці у 2021 році, який затверджений наказом Міністерства закордонних справ України №52 від 01 лютого 2022 року «Про затвердження висновку щодо повторного оцінювання результатів службової діяльності радника Посольства України в Азербайджанській Республіці ОСОБА_1 у 2021 році» в частині затвердження результату оцінювання службової діяльності радника Посольства України в Азербайджанській Республіці ОСОБА_1 з оцінкою «негативна».
У подальшому, наказом Міністерства закордонних справ України від 30 вересня 2022 року №1766-ос «Про сплату компенсації та звільнення ОСОБА_6 », ОСОБА_1 звільнено з посади радника Посольства України в Азербайджанській Республіці з 18 березня 2022 року.
Не погоджуючись з наказами відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Правові засади та порядок організації дипломатичної служби як складової частини державної служби, а також особливості її проходження та правового статусу посадових осіб дипломатичної служби визначено Законом України "Про дипломатичну службу" 07.06.2018 №2449-VIII.
Відповідно до статті 1 цього Закону дипломатична служба - це державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності посадових осіб дипломатичної служби, пов`язаній з реалізацією зовнішньої політики України, захистом національних інтересів України у сфері міжнародних відносин, а також прав та інтересів громадян і юридичних осіб України за кордоном.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) дипломатична служба як державна служба особливого характеру є публічною службою, тому спір щодо поновлення на дипломатичній відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 КАС України належить до юрисдикції адміністративних судів.
Законом України "Про дипломатичну службу" встановлено:
призначення на посаду дипломатичної служби є безстроковим, крім випадків, передбачених Законом України "Про державну службу", та у разі призначення на таку посаду за контрактом про проходження дипломатичної служби (частина перша статті14);
дипломатична служба припиняється з підстав, передбачених Законом України "Про державну службу" (частина перша статті 28).
Судом установлено, що позивач проходив публічну службу на посаді першого секретаря Посольства України в Азербайджанській Республіці. 
Частиною 2 другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон України №889-VIII).
Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 7 Закону України № 889-VIII (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний службовець має право, зокрема, на оскарження в установленому законом порядку рішень про накладення дисциплінарного стягнення, звільнення з посади державної служби, а також висновку, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання його службової діяльності; безперешкодне ознайомлення з документами про проходження ним державної служби, у тому числі висновками щодо результатів оцінювання його службової діяльності.
Відповідно до положень частини 1 статті 44 Закону № 889-VIII результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри.
Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення) (частина друга цієї ж статті).
Частиною третьою згаданої статті передбачено, що оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії «А», продовжується у цій частині, здійснюється суб`єктом призначення.
Державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання. Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.
За результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.
У разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення).
Приписами частини сьомої статті 44 Закону № 889-VIII обумовлено, що висновок, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, може бути оскаржений державним службовцем у порядку, визначеному статтею 11 цього Закону.
Державний службовець має право висловити зауваження щодо оцінювання результатів його службової діяльності, які долучаються до його особової справи (частина восьма статті 44 Закону України № 889-VIII).
Пунктом 3 частини першої статті 87 Закону України № 889-VIII обумовлено, що отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності є підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.
Згідно положень частини одинадцятої статті 44 Закону України № 889-VIII передбачено, що порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог наведеної норми, постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 року № 640 затверджено Порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі - Порядок № 640), який визначає процедуру такого оцінювання. Дія цього Порядку поширюється на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «А», «Б» і «В».
За змістом пунктів 2- 4 цього Порядку № 640 (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) метою оцінювання є визначення якості виконання державним службовцем поставлених завдань, а також прийняття рішення щодо його преміювання, планування службової кар`єри.
Оцінювання проводиться з дотриманням принципів об`єктивності, достовірності, доступності та прозорості, взаємодії та поваги до гідності державного службовця.
Учасниками оцінювання є: державний службовець; особа, яка визначає завдання і ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності (далі - ключові показники) та здійснює підготовку пропозицій щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «А»; безпосередній керівник державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В»; керівник самостійного структурного підрозділу (у разі наявності), в якому працює державний службовець, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В»; суб`єкт призначення; служба управління персоналом.
Державний службовець: бере участь у визначенні своїх завдань і ключових показників, а також у їх періодичному перегляді; ознайомлюється з визначеними завданнями і ключовими показниками; аналізує виконання визначених завдань і ключових показників; ознайомлюється з пропозиціями щодо оцінювання результатів службової діяльності або результатами виконання завдань і з висновком щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі - висновок) (пункт 5 Порядку № 640).
За правилами пункту 7 Порядку № 640 оцінювання проводиться на підставі ключових показників, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.
Пункт 9 Порядку № 640 передбачає, що оцінювання проводиться поетапно: визначення завдань і ключових показників; визначення результатів виконання завдань; затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню).
Положеннями пункту 10 Порядку № 640 визначено, що завдання і ключові показники повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано службову діяльність державних службовців, вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні.
Приписи пункту 12 Порядку № 640 передбачають, що завдання і ключові показники для державного службовця на наступний рік визначаються у грудні року, що передує звітному.
Згідно з пунктом 13 Порядку № 640 визначення результатів виконання завдань проводиться у жовтні - грудні за період з 1 січня поточного року або з дати визначення завдань і ключових показників до дати прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань.
Пунктами 36 - 40 Порядку № 640 передбачено, що у разі виконання державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», обов`язків за іншою посадою державної служби (за наявності розпорядчого акта про покладення виконання обов`язків або за розподілом обов`язків) визначення результатів виконання завдань здійснюється з урахуванням положень пункту 8 цього Порядку керівником вищого рівня по відношенню до посади державної служби, яку він займає.
Для визначення результатів виконання завдань безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) проводить з державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», оціночну співбесіду.
У разі тимчасової відсутності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», або його повторної неявки для проходження оціночної співбесіди у визначені безпосереднім керівником строки визначення результатів виконання завдань проводиться безпосереднім керівником та керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) без оціночної співбесіди в установлений строк. У разі тимчасової відсутності у зв`язку з відрядженням або відпусткою такого державного службовця за його заявою до безпосереднього керівника оціночна співбесіда та визначення результатів виконання завдань проводяться раніше.
Перед проведенням оціночної співбесіди державний службовець, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», заповнює форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», за відповідний рік згідно з додатком 9 у частині відомостей щодо себе та займаної посади, опису досягнутих результатів у розрізі кожного визначеного завдання та строку його фактичного виконання. Державний службовець заповнює зазначену форму у відповідній частині і передає її безпосередньому керівникові в електронній формі.
У разі тимчасової відсутності державного службовця або ненадання ним зазначеної форми, заповненої у відповідній частині, такі відомості зазначаються безпосереднім керівником.
Оціночна співбесіда проводиться на основі усних пояснень державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», про виконання завдань і ключових показників та його письмового звіту, що подається у довільній формі відповідно до абзацу першого пункту 91 цього Порядку (у разі його подання державним службовцем). Під час оціночної співбесіди також розглядаються пропозиції щодо завдань і ключових показників на наступний період та визначаються потреби у професійному навчанні (крім випадку, коли державному службовцю виставлено негативну оцінку). Потреби у професійному навчанні визначаються у вигляді професійних компетентностей, які необхідно набути або вдосконалити державному службовцю.
Після проведення оціночної співбесіди безпосереднім керівником заповнюється форма щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», за відповідний рік згідно з додатком 9 у частині виставлення балів, визначення оцінки та їх обґрунтування. Безпосередній керівник разом з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) виставляє державному службовцю негативну, позитивну або відмінну оцінку (крім випадків, коли жодне із завдань не підлягає оцінюванню) з її обґрунтуванням на основі розрахунку середнього бала за виконання кожного визначеного завдання (з урахуванням досягнення ключових показників) за критеріями визначення балів згідно з додатком 5.
Безпосередній керівник забезпечує ознайомлення державного службовця з результатами виконання завдань.
Визначені потреби у професійному навчанні зазначаються державним службовцем в індивідуальній програмі, яка складається відповідно до пункту 12-1 цього Порядку за формою згідно з додатком 8.
Додатком 5 до Порядку № 640 встановлено Критерії виставлення балів, зокрема:
«не підлягає оцінюванню» - завдання не могло бути виконано через обставини, які об`єктивно унеможливили його виконання і щодо яких державний службовець не міг впливати чи пропонувати інший спосіб виконання завдання, зокрема через тимчасову непрацездатність, відсторонення від виконання посадових обов`язків (повноважень), простій, тимчасову відсутність державного службовця з інших причин;
бал « 0» - завдання не виконано або під час його виконання порушено вимоги законодавства у сфері запобігання корупції;
бал « 1» - завдання виконано частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання, до виконання завдання державний службовець підійшов формально, чим нівелював практичну цінність отриманого результату, або завдання виконане з демонстрацією неспроможності одночасного забезпечення на належному рівні і своєчасного виконання посадових обов`язків, або під час виконання такого завдання порушено вимоги правил етичної поведінки, або процес досягнення результату чи сам результат мав негативний відгук з боку користувачів, споживачів, співвиконавців, керівництва тощо;
бал « 2» - завдання виконано, але з порушенням строку виконання та/або із залученням до виконання завдання інших осіб (під час виконання роботи державний службовець потребував надання зразків документів, допомоги у виробленні алгоритму роботи, аналізі нормативно-правових актів, суттєвому коригуванні проектів документів, проявляв низьку самостійність, недостатність знань нормативно-правових актів, вимог до підготовки службових документів, потребував нагадувань і високої міри контролю з боку керівника тощо);
бал « 3» - завдання виконано своєчасно, результат якого повною мірою можна використати в роботі. Робота проводилась ефективно з дотриманням правил етичної поведінки;
бал « 4» - завдання виконано своєчасно (завчасно), результат високої якості, його досягнуто з високим ступенем самостійності (за необхідності командної роботи), ініціативності, робота проводилась ефективно, з дотриманням правил етичної поведінки. Під час виконання завдання державним службовцем вносилися пропозиції щодо інших документів, процесів, процедур, заходів або їх удосконалення. Пройдено професійне навчання відповідно до індивідуальної програми підвищення рівня професійної компетентності/індивідуальної програми професійного розвитку, за результатами якого нараховано не менше ніж 0,4 кредиту Європейської кредитної трансферно-накопичувальної системи (ЄКТС).
Безпосередній керівник передає службі управління персоналом оформлену в установленому порядку форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», за відповідний рік згідно з додатком 9 для зберігання в особовій справі такого державного службовця.
У разі визначення результатів виконання завдань без оціночної співбесіди безпосередній керівник передає службі управління персоналом зазначену форму без відмітки про ознайомлення державного службовця. Державний службовець зобов`язаний ознайомитися з результатами виконання завдань протягом п`яти робочих днів після виходу на роботу.
Відповідно до пункту 40-1 Порядку № 640 служба управління персоналом узагальнює результати виконання завдань державними службовцями.
Якщо за підсумками визначення результатів виконання завдань державному службовцю виставлена негативна оцінка, служба управління персоналом інформує про це суб`єкта призначення та передає йому матеріали оцінювання такого державного службовця (завдання і ключові показники, письмовий звіт (у разі подання), заповнену форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», за відповідний рік згідно з додатком 9, зауваження державного службовця щодо оцінювання результатів його службової діяльності (у разі подання).
Для встановлення обґрунтованості виставлення державному службовцю негативної оцінки суб`єкт призначення вивчає матеріали оцінювання і в разі необхідності заслуховує пояснення відповідного державного службовця та/або його безпосереднього керівника.
У разі необґрунтованості негативної оцінки, виставленої державному службовцю, суб`єкт призначення зазначає про це (з відповідним обґрунтуванням) у формі згідно з додатком 9.
Висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», в якому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка, за формою згідно з додатком 6 затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення (пункт 41 Порядку № 640).
Право державного службовця оскаржити висновок про негативну оцінку передбачено пунктом 47 Порядку № 640.
За змістом пунктів 49-50 Порядку № 640 висновок скасовується суб`єктом призначення або судом у частині оцінювання результатів службової діяльності конкретного державного службовця.
Зазначений висновок не підлягає скасуванню, якщо допущені процедурні порушення, які не впливають на результати оцінювання.
Якщо протягом двох місяців після затвердження висновку прийнято рішення про скасування висновку в частині оцінювання результатів службової діяльності конкретного державного службовця, щодо цього державного службовця повторно проводяться такі етапи оцінювання:
визначення результатів виконання завдань;
затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню).
Зазначені етапи оцінювання проводяться:
не пізніше одного місяця після прийняття рішення про скасування висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «А», у порядку, передбаченому пунктами 22 - 30 цього Порядку;
не пізніше двох тижнів після прийняття рішення про скасування висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», у порядку, передбаченому пунктами 37 - 41 цього Порядку.
У разі прийняття рішення про скасування висновку в частині оцінювання результатів службової діяльності державного службовця після спливу двомісячного строку з моменту затвердження такого висновку процедура оцінювання результатів службової діяльності державного службовця вважається припиненою (повторне визначення результатів виконання завдань та затвердження висновку не проводяться). Відповідні відомості зазначаються в особовій картці державного службовця.
Порядком № 640 суб`єкт оцінювання наділений повноваженнями на прийняття рішення щодо виставлення під час оцінювання державного службовця однієї з трьох оцінок, а саме: негативної, позитивної або відмінної. При цьому суб`єкт оцінювання повинен обґрунтувати таку оцінку.
Як вбачається із «Завдань і ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», на 2021 рік» всі завдання було оцінено в « 1» - « 2» бали.
Як вказує позивач, обґрунтування вказаної негативної оцінки відповідача не містять жодних конкретних зауважень, заперечень чи спростувань щодо досягнутих результатів, що, на думку позивача, не відповідає критеріям виставлення балів, затверджених в Додатку 5 до Порядку №640 та свідчить про формальний підхід та суб`єктивне відношення до проведення оцінювання державного службовця.
У свою чергу, суд не має повноважень самостійно визначати бали, які мав отримати державний службовець за виконання того чи іншого завдання, а також наводити власне обґрунтування щодо встановлених балів.
Надаючи оцінку вказаним доводам, суд звертає увагу на таке.
Додаток 5 до Порядку № 640 визначено критерії визначення балів. Так, зокрема, оцінка « 1» - завдання виконано частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання, до виконання завдання державний службовець підійшов формально, чим нівелював практичну цінність отриманого результату, або завдання виконане з демонстрацією неспроможності одночасного забезпечення на належному рівні і своєчасного виконання посадових обов`язків, або під час виконання такого завдання порушено вимоги правил етичної поведінки, або процес досягнення результату чи сам результат мав негативний відгук з боку користувачів, споживачів, співвиконавців, керівництва тощо. Оцінка « 2» - завдання виконано, але з порушенням строку виконання та/або із залученням до виконання завдання інших осіб (під час виконання роботи державний службовець потребував надання зразків документів, допомоги у виробленні алгоритму роботи, аналізі нормативно-правових актів, суттєвому коригуванні проектів документів, проявляв низьку самостійність, недостатність знань нормативно-правових актів, вимог до підготовки службових документів, потребував нагадувань і високої міри контролю з боку керівника тощо).
Суд зазначає, що результати виконання завдань мають містять обґрунтування у частині виставлення балів по кожному завданню, оскільки того вимагає пункт 39 Порядку № 640. Натомість, у якості обґрунтування виставлених позивачеві балів відповідачем здебільшого лише процитовано критерії таких балів, що наведені у додатку 5 до Порядку.
Суд наголошує, що критерії оцінювання не можуть підміняти обов`язок суб`єкта оцінювання навести відповідні обґрунтування щодо виставлених державному службовцю балів, адже не є тотожними поняттями. Так, критерії - це загальні норми та вимоги, за наявності яких завдання уважається виконаним/частково виконаним/не виконаним, а обґрунтування балів - це фактичні обставини, які суб`єкт оцінювання повинен навести на підтвердження виставлення конкретного балу.
У даному випадку, необхідність належного обґрунтування виставлених державному службовцю балів за результатами оцінювання службової діяльності передбачена наслідками, які може потягнути за собою недостатня їх кількість. Тут йдеться про те, що державний службовець підлягає безумовному звільненню у разі отримання негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.
Крім того, зміст згаданих результатів виконання завдань вказує на те, що було застосовано формальний підхід щодо наведення обґрунтування виставлених позивачу балів по кожному із трьох завдань, обмежившись лише зазначенням про формальне виконання завдань, відсутність деталізованої інформації, зокрема в частині покликання на критерії виставлення балів, передбачених Додатком 5 до Порядку № 640.
Судом враховано ту обставину, що суд не може втручатись у дискреційні повноваження відповідача в частині надання оцінки виставленим балам та перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єкта оцінювання щодо застосування критеріїв виставлення балів та обґрунтування виставленої оцінки, з покликанням на усталені висновки Верховного Суду у постановах від 30 березня 2021 року у справі №280/6429/19, 17 листопада 2021 року у справі № 320/425/21, від 14 липня 2022 року у справі №440/99/21 та від 07 серпня 2023 року у справі №540/3929/20.
Так, у постановах від 17 листопада 2021 року у справі №320/425/21 та від 14 липня 2022 року у справі №440/99/21, Верховний Суд висловлював позицію щодо дискреційності меж суб`єкта оцінювання, яка полягає у тому, що суд не може втручатися у дискреційні повноваження відповідача в частині надання оцінки виставлених суб`єктом оцінювання балів та перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єкта оцінювання щодо застосування критеріїв виставлення балів та обґрунтування виставленої оцінки, оскільки судом надається виключно юридична оцінка відповідності проведеної процедури оцінювання та її результатів вимогам Порядку №640.
Отже, суд не може на власний розсуд визначати бали, які мав отримати державний службовець за виконання того чи іншого завдання, а також наводити власне обґрунтування виставленим балам.
Водночас, адміністративний суд відповідно до приписів частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України повинен перевірити та надати юридичну оцінку відповідності проведеної процедури оцінювання та результатів оцінювання з критеріями оцінювання.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі №280/6429/19, від 07 серпня 2023 року справа №540/3929/20, від 20 листопада 2023 року у справі №640/31884/20.
Відтак, обов`язок відповідача під час проведення оцінювання полягає у з`ясуванні і перевірці наявності або відсутності конкретних причин, умов та обставин, через які завдання фактично не були виконані чи були виконані державним службовцем з порушенням строків, наведення обґрунтувань виставлення конкретного балу.
З огляду на викладене суд, не заперечуючи наявність у суб`єкта оцінювання дискреційних повноважень щодо застосування критеріїв виставлення балів та обґрунтування виставленої оцінки, зауважує, що суди повинні ураховувати, що така дискреція не може бути свавільною, а повинна ґрунтуватися на приписах закону.
При цьому, суд у цій справі не визначає бали на власний розсуд, які мав отримати державний службовець за виконання того чи іншого завдання, та не наводить власне обґрунтування виставленим балам, а лише констатує той факт, що такі виставлені без належного обґрунтування.
Підсумовуючи викладене, суд уважає, що невчинення означених дій дає підстави вважати, що висновок про результати оцінювання службової діяльності позивача затверджений в умовах формального підходу, без урахування усіх обставин та права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Суд також звертає увагу, що, за загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Відтак, результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», за відповідний рік, повинні містити належні та достатні обґрунтування, які б дозволяли встановити дійсні підстави виставлення того чи іншого балу державному службовцю, а не формальне цитування критеріїв виставлення балів або формальне зазначення невиконання (неналежного виконання) поставлених завдань.
Указана позиція висвітлена у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі №640/799/20 та від 03 квітня 2024 року у справі №160/20115/22, які стосуються подібних правовідносин та є застосовними для вирішення цього спору.
Суд зазначає, що виходячи з практики Європейського Суду з прав людини надання правової дискреції органам влади у вигляді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам та порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення у справі «Волохи проти України» від 02 листопада 2006 року, рішення у справі «Malone v. United Kindom» від 02 серпня 1984 року).
Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово вислювлював правову позицію, відповідно до якої за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (рішення у справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки» від 31 липня 2008 року, рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» від 22 листопада 1995 року, рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд проти Кіпру» від 21 липня 2011 року, рішення у справі «Путтер проти Болгарії» від 02 грудня 2010 року).
З урахуванням наведеного, перевіривши виставлені позивачу бали за результатами службового оцінювання на відповідність Критеріям визначення балів, що містяться у додатку №5 Порядку №640 суд дійшов висновку, що обґрунтування відповідачем негативної оцінки не відповідає Критеріям та принципам проведення оцінювання, установленим пунктом 3 Порядку №640, а саме: принципам об`єктивності, достовірності, доступності та прозорості, взаємодії та поваги до гідності державного службовця.
Надаючи оцінку відповідності проведеної процедури оцінювання вимогам Порядку №640, суд встановив, що позивачf не було викликано для проходження оціночної співбесіди. Станом на момент винесення оскаржуваного рішення, доказів виклику позивача на співбесіду матеріали справи не містять.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2024 року у справі №420/35487/23 виклав правові висновки щодо застосування наведених норм права у спірних правовідносинах, які в силу положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховуються судом.
Так, у пунктах 122 та 123 цієї постанови Верховний Суд зазначив: «…, що в ситуації, коли з державним службовцем не проводилася оціночна співбесіда, під час якої він міг скористатися можливістю спростувати чи підтвердити виставлені йому бали шляхом надання пояснень та підтверджуючих документів, а також за відсутності наведених у заповненій формі щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», за відповідний рік згідно з додатком 8, будь-яких обґрунтувань виставлених балів, суб`єкт призначення задля прийняття правомірного рішення стосовно такого державного службовця повинен був скористатися усіма передбаченими законом механізмами та інструментами, як наприклад, заслуховування пояснень відповідного державного службовця.
У контексті наведеного Суд зазначає, що однією із фундаментальних складових принципу верховенства права є право особи брати участь у процесі прийняття рішення щодо неї. Право бути вислуханим є одним із фундаментальних принципів справедливої процедури й означає забезпечення особі можливості надавати адміністративному органу факти й аргументи у справі. Таке право особи має бути забезпечене насамперед у справах, де передбачається прийняття «несприятливих» адміністративних актів, тобто таких, які негативно впливають на права, свободи та законні інтереси відповідної особи.».
Підсумовуючи викладене, суд уважає, що як наведеними нормами, так і висновком Верховного Суду щодо їх застосування, передбачено такі критерії правомірності проведення оцінювання як права на участь особи у прийнятті рішення (частина четверта та частина восьма статті 44 Закону України № 889-VIII, пункти 5, 37, 40-1 Порядку № 640) та обґрунтованості такого оцінювання (пункт 40-1 Порядку № 640 та Додаток 5 до цього ж Порядку).
З урахуванням наведеного, суд звертає увагу, відповідач не врахував те, що позивач не брав участь в оціночній співбесіді та не надав можливості останньому висловитися під час вивчення та розгляду матеріалів оцінювання. Пояснення у позивача не відбиралися, йому не було запропоновано підтвердити або спростувати виставлені бали.
Підсумовуючи викладене, суд уважає, що невчинення означених дій дає підстави вважати, що висновок про результати оцінювання службової діяльності позивача затверджений в умовах формального підходу, без урахування усіх обставин та права особи на участь у процесі прийняття рішення.
При цьому, адміністративний суд, відповідно до положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, повинен перевірити та надати юридичну оцінку відповідності принципам проведеної адміністративної процедури щодо оцінювання та результатів оцінювання з критеріями оцінювання.
Таким чином, не заперечуючи наявність у суб`єкта оцінювання дискреційних повноважень щодо застосування критеріїв виставлення балів та обґрунтування виставленої оцінки, суд зазначає, що така дискреція не може бути свавільною, а повинна ґрунтуватися на приписах закону.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їхня обґрунтованість і вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Суд повторно звертає увагу, що результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», за відповідний рік згідно з додатком 8 повинні містити належні та достатні обґрунтування, які б дозволяли встановити фактичні підстави виставлення того чи іншого балу державному службовцю, а не формальне цитування критеріїв виставлення балів.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.01.2023 у справі №140/318/21.
Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем у порушення положень статті 44 Закону №889-VIII та Порядку №640 не наведено обґрунтування виставлених позивачу балів за виконання завдань і ключових показників під час оцінювання його службової діяльності за 2021 рік, а тому висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця за 2021 рік у частині застосування до останнього негативної оцінки не відповідає критерію обґрунтованості, визначеного частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як наслідок суд уважає, що висновок, як і наступний наказ про звільнення, не відповідають критеріям правомірності, передбаченим пунктом 3 та пунктом 9 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправними.
Окремо суд звертає увагу на суттєву процедурну невідповідність: наказ №1766-ос датований 30 вересня 2022 року, тоді як датою звільнення позивача визначено 18 березня 2022 року. Таким чином, наказ про звільнення видано через понад шість місяців після настання юридичного факту припинення трудових відносин, що є неможливим з точки зору темпоральної логіки правозастосування та свідчить про ретроспективне (заднім числом) оформлення звільнення.
Приписами статті 235 Кодексу законів про працю України на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі.
Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту прав, ніж зазначений в частині першій статті 235 Кодексу законів про працю України, а отже, установивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
Зважаючи на те, що позивача звільнено з посади радника Посольства України в Азербайджанській республіці, а тому саме на цій посаді необхідно поновити позивача.
Щодо питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).
Відповідно до підпункту «з» пункту 1 Порядку №100, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, серед іншого, при розрахунку вимушеного прогулу.
Абзацом третім пункту 2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Згідно пункту 5 Порядку №100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (годинна) заробітна плата працівника. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Пунктом 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутня довідка про заробітну плату позивача за останні два місяці, що передували місяцю звільнення (січень 2022 року, лютий 2022 року), а тому здійснити точний розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Визначаючи кількість днів, за які належить стягнути середній заробіток за вимушений прогул, судом враховано період з 19 березня 2022 року по 30 березня 2026 року та розрахунок норм тривалості робочого часу на 2022-2026 роки.
Загальна тривалість вимушеного прогулу склала 1047 робочі дні (з 19 березня 2022 року по 31.03.2026 року день винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника). 
Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу буде розраховуватися наступним чином (1047 робочі дня (кількість днів вимушеного прогулу) х середньоденний розмір заробітної плати).
При цьому сума обов`язкових податків і зборів підлягає нарахуванню та утриманню під час виконання судового рішення.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 березня 2022 року по 31.03.2026 року.
Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд зазначає, що відповідачем не надано належні докази в обґрунтування правомірності звільнення позивача.
З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Згідно пункту 2 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.
Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді радника Посольства України в Азербайджанській Республіці ОСОБА_1 та стягнення з Міністерства закордонних справ України на його користь радника Посольства України в Азербайджанській Республіці ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць.
За правилами частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За вимогами пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 243-246, 255, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства закордонних справ України №52 від 01 лютого 2022 року «Про затвердження висновку щодо повторного оцінювання результатів службової діяльності радника Посольства України в Азербайджанській Республіці ОСОБА_1 у 2021 році» в частині затвердження результату оцінювання службової діяльності радника Посольства України в Азербайджанській Республіці ОСОБА_1 з оцінкою «негативна».
Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства закордонних справ України від 30 вересня 2022 року №1766-ос «Про сплату компенсації та звільнення ОСОБА_6 ».
Поновити ОСОБА_1 на посаді радника Посольства України в Азербайджанській Республіці з 19 березня 2022 року.
Зобов`язання Міністерство закордонних справ України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 березня 2022 року по 31 березня 2026 року.
Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді радника Посольства України в Азербайджанській Республіці з 19 березня 2022 року.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з Міністерства закордонних справ України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панченко Н.Д.