ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 
Миколаївської області

Справа №477/234/25 
Провадження №2/477/237/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року  м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючої – судді Саукової А.А.,
з секретарем – Котовою О.Д., 
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Лиманівської сільської ради, третя особа без самостійних вимог: Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
Позивачка через свого представника – адвоката Яковлєву І.О. звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її свекруха ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 . Ще за життя померла ОСОБА_2 , склала заповіт на ім`я позивачки, який був посвідчений 23.02.2016 року Галицинівською сільською радою та зареєстровано в реєстрі під № 6., яким заповідала позивачці все майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалось, в тому числі те, що буде належати їй на день смерті. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у виді цілого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, яка на підставі державного акту на право приватної власності на землю під № 221 від 07.06.1996 року, була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Позивачка звернулася до Вітовської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом та отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 . Що стосується земельної ділянки, то позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки в державному акті в порушення норм ст. 121 ЗК України, передана земельна ділянка у власність призначенням для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,45000га, тоді як Земельним Кодексом України передбачений розмір – не більше 0, 25га. Таким чином, оскільки позивачка позбавлена можливості захистити свої спадкові права в інший спосіб, була вимушена звернутися до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.
В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, просила задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача – Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області у судове засідання не з`явилась, у поданій заяві просила розглядати справу у відсутність представника, позов щодо прийняття спадщини підтримала.
Завідувач Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.
Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, МішковоПогорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, яким заповідала ОСОБА_1 – позивачці у справі, все майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалось, в тому числі те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом.
Відповідно до спадкової справи № 12/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 позивачка у встановлений законом строк звернулась до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Інші спадкоємці відсутні.
11 липня 2024 року позивачці видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 .
У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку відмовлено, оскільки відповідно до Державного Акту на землю, спадкодавиці у власність передано земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0, 45000га, що суперечить нормам ст. 121 Земельного кодексу України. 
Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_2 07 червня 1996 року, останній передана у приватну власність земельна ділянка 0,04500га, розташована на території АДРЕСА_1 , на підставі рішення Лиманівської сільської Ради народних депутатів від 18.06.1983р. № 161.
Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 22.04.2016 року, внесені відомості про належність ОСОБА_2 на праві приватної власності земельної ділянки з кадастровим номером 4823382600:01:009:0034, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року № 15-92 (який втратив чинність 04.10.2006р.), постановлено: сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (присадибна ділянка), садівництва, дачного та гаражного будівництва, в межах норм, установлених земельним кодексом України.
Відповідно до ст. 17 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на 1993рік), передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.
Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього кодексу.
Відповідно до статті 67 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на 1993рік), розмір ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах – 0, 25гектара, селищах міського типу – 0, 15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів – не більше 0, 25гектара, у містах – 0,1 гектара.
Такі ж норми містяться у статті 121 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
Отже, нормами Земельного кодексу України як станом на час отримання державного акту, так і станом на час розгляду справи, передбачалось передача у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.
Листом на адресу адвоката від 20.05.2025 року Галицинівська сільська рада Миколаївського району Миколаївської області повідомила, що Лиманівська сільська рада припинила своє існування 05.01.2017 року, шляхом об`єднання в Галицинівську громаду. Всі рішення сесій Лиманівської сільської ради були передані до Жовтневого (Вітовського) районного архіву. 
Згідно повідомлення Державного архіву Миколаївської області від 10.07.2025 року, у рішенні виконавчого комітету Лиманівської сільської Ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області від 18 червня 1993 р. № 161 «Про видачу Державних актів на землю», у протоколах і рішеннях сесій та рішеннях виконавчого комітету Лиманівської сільської Ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області за 1993 р. відомостей про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 не виявлено.
Отже, відповідно до відомостей Державного архіву Миколаївської області, ані у рішенні виконавчого комітету Лиманівської сільської Ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області від 18 червня 1993 р. № 161, ані в інших протоколах і рішеннях сесій та рішеннях виконавчого комітету Лиманівської сільської Ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області за 1993 р. не виявлено відомостей про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , як зазначено у Державному акті на право власності на землю. 
Отже, доказів передачі спадкодавцеві ОСОБА_2 земельної ділянки у розмірі 0, 45га, розташованої на території АДРЕСА_1 , на підставі рішення Лиманівської сільської Ради народних депутатів від 18.06.1993р. № 161, суду не надано.
Крім того, суд звертає увагу, що у Державному акті № 221 від 07 червня 1996 року запис про номер та дату рішення Лиманівської сільської Ради народних депутатів, а також номер запису у книзі записів державних актів за товщиною ліній, формою та нахилом почерку, відрізняється від основного тексту, яким заповнені інші реквізити зазначеного акту, що у сукупності з інформацією Державного архіву Миколаївської області про відсутність відомостей про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 у рішенні виконавчого комітету Лиманівської сільської Ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області від 18 червня 1993 р. № 161 «Про видачу Державних актів на землю», у протоколах і рішеннях сесій та рішеннях виконавчого комітету Лиманівської сільської Ради народних депутатів Жовтневого району Миколаївської області за 1993 р., викликає у суду обгрунтований сумнів у правомірності видачі зазначеного Державного акту.
У зв`язку з недоведеністю обставин, на які посилається представник позивача у позові, останній задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Лиманівської сільської ради, третя особа без самостійних вимог: Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, - відмовити.
Ршення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
позивач – ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ;
відповідач – Лиманівська сільська рада, 57284, Миколаївська область, Миколаївський (Вітовський) район, с. Лимани, вул. Центральна, 130;
третя особа – Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 54050, м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 314.
Повний текст рішення складений 17 квітня 2026 року.

Суддя А.А. Саукова