ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" березня 2026 р.	 	Справа № 916/107/26	
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В. розглянувши справу,
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (14013, м. Чернігів, пр-т Перемоги, буд. 126Б, код ЄДРПОУ 41823846), 
до: Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради (65006, м. Одеса, вул. Нестеренка Віталія, буд. 5 Г; код ЄДРПОУ 02774415),
про стягнення 95757,12 грн.
Розгляд справи здійснюється без повідомлення (виклику) учасників справи.
Обставини справи. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовної заявою до Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради про стягнення суми заборгованості за спожиту електричну енергію в жовтні 2025 року у розмірі 95757,12 грн. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути з відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про постачання (закупівлю) електричної енергії у постачальника № 31334942/МКЛ11-2/2025 від 30.12.2024.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2026 справу № 916/107/26 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.01.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 916/107/26 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Цією ж ухвалою суд запропонував відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позовну заяву, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), протягом 16 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановив відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Роз`яснив сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 ГПК України. 
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).
Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 ГПК України).
Частиною 11 ст. 242 ГПК України встановлено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилались судом в електронні кабінети сторін.
Зазначена ухвала суду від 19.01.2026 отримана відповідачем у справі 19.01.2026 о 17:58, що підтверджується Довідкою про доставку електронного документу (т. 1, а.с. 51).
Абзац другий частини шостої статті 242 ГПК України встановлює, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відповідно, ухвала від 19.01.2026 вважається врученою відповідачу 20.01.2026. 
Станом на 30.03.2026 від відповідача у справі відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Також від сторін у справі жодних заяв про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених ГПК України не надходило.
Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Суд зазначає, що з моменту відкриття провадження у справі у відповідача було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, подання відзиву, тощо.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Приймаючи до уваги відсутність протягом тривалого часу будь-яких клопотань від сторін у справі, в яких останні заперечували б проти розгляду даної справи по суті, враховуючі, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання розумних строків вирішення спору справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.
У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд
ВСТАНОВИВ:
Матеріали справи свідчать, що 30 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (надалі – постачальник або позивач) і Комунальним некомерційним підприємством "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради (надалі – споживач або відповідач) був укладений договір про постачання (закупівлю) електричної енергії у постачальника № 31334942/МКЛ11-2/2025 (надалі – Договір).
Відповідно до умов п. 1.1. Договору постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Відповідно до умов п. 1.2 Договору найменування товару: Електрична енергія (код згідно Національного класифікатора ДК 021:2015:09310000-5) (далі – товар або електрична енергія). Постачання товару за цим Договором передбачає поставку електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок Споживача за допомогою технічних засобів розподілу електричної енергії.
Очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період становить 1500000 кВт*год та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у оператора системи (п. 1.3 Договору).
Відповідно до умов п. 2.1. Договору строк (термін) поставки товару: 01.01.2025 по 31.12.2025.
Постачальник не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції Постачальника, яка є додатком до цього Договору (п. 2.4. Договору).
Відповідно до умов п. 4.1. Договору вартість електричної енергії за цим Договором визначається з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у п. 1.3 цього Договору, та становить 7337500,00 грн, крім того ПДВ 1467500,00 грн, всього з ПДВ – 8805000,00 грн.
Ціна за 1 кВт*год електричної енергії визначається та змінюється відповідно до механізму згідно з Додатком 2 до цього Договору.
Відповідно до умов п. 4.2. Договору ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії (актах прийняття передавання товарної продукції чи актах прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг) за цим Договором.
Розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць (п. 4.3. Договору).
За умовами п. 4.4 Договору оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.
Відповідно до умов п. 12.1 Договору цей договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2025 року, а в частині проведення розрахунків – до повного їх виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. 
Відповідно до умов п. 12.4 Договору внесення змін та доповнень до цього Договору оформлюється Додатковою угодою, підписаною з обох сторін.
Сторонами підписано Додаток № 2 до Договору «Комерційна пропозиція», згідно якого на моменту укладення договору ціна, що склалася за результатами процедури відкритих торгів (запиту цінової пропозиції) у системі Prozorro UA-2024-12 24-019072-а, становить 5,87 грн за 1 кВт*год з ПДВ. До складу ціни включено витрати на послуги з передачі електричної енергії.
У подальшому між сторонами укладені Додаткові угоди про внесення змін та доповнень до Договору № 1 від 14.02.2025, № 2 від 10.03.2025, № 3 від 09.04.2025, № 4 від 12.05.2025, № 5 від 16.06.2025, № 6 від 07.07.2025, № 7 від 11.08.2025, № 8 від 08.09.2025, № 9 від 09.10.2025, № 10 від 12.11.2025, якими визначено ціну за 1 кВт*год електричної енергії за відповідні розрахункові періоди.
Так, відповідно до умов Додаткової угоди № 10 від 12.11.2025 до Договору сторони домовились про наступне, зокрема: 
1. Для остаточних розрахунків за розрахунковий період жовтень 2025 року застосовується середньозважена ціна на електричну енергію на ринку «на добу наперед», що оприлюднена на сайті АТ «Оператор ринку» за результатами торгів у жовтні 2025 року, яка становить 6,39570 грн/кВт*год (без ПДВ).
2. Відповідно до п. 4.1 Договору та Додатку № 2 «Комерційна пропозиція» до Договору сторони погодили наступне:
«Ціна Ц за 1 кВт*год електричної енергії за підсумками жовтня 2025 року становить 8,678316 грн (з ПДВ):
Ц=(6,39570 + 0,68623 + 0,15)* 1,2 = 8,678316 грн, а саме:
Ца=6,39570 грн за 1 кВт*год без ПДВ;
Тосп=0,68623 грн за 1 кВт*год без ПДВ;
Впост=0,15 грн за 1 кВт*год без ПДВ;
ПДВ – 20.
Відповідно до умов п. 4 Додаткової угоди № 10 від 12.11.2025 до Договору відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони домовились, що умови цієї угоди застосовуються до відносин, які виникли між Сторонами до її укладення, а саме з 01 жовтня 2025 року.
Позивач зазначає, що у жовтні 2025 року відповідачем спожито 131107 кВт*год по ціні 8,678316 грн з ПДВ на суму 1137787,98 грн, що підтверджується актом № 3134942-2510-1 від 24.11.2025 прийняття-передавання товарної продукції – активної електричної енергії, підписаним і скріпленим печатками обох сторін. Обсяг електричної енергії, поставленої у жовтні 2025 року, був прийнятий відповідачем без зауважень.
Позивачем виставлено відповідачу рахунок № 3134942-2510-1 за спожиту електричну енергію за жовтень 2025 року на суму 1137787,98 грн.
Вказані акт та рахунок були направлені відповідачу також в електронній формі з використанням онлайн-сервісу електронного документообігу вчасно та підписані відповідачем електронним підписом 08.12.2025.
Таким чином, факт поставки та прийняття електроенергії відповідачем зафіксований документально і не оспорювався. Підписанням акту прийняття-передавання товарної продукції – активної електричної енергії за жовтень 2025 року відповідач також погодив і ціну за електричну енергію.
Пунктом 4.5. Договору сторони встановили, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту його отримання Споживачем, або в строк, визначений у комерційній пропозиції, прийнятій Споживачем.
За умовами п. 5.2 Договору Споживач зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору згідно з умовами цього Договору.
Відповідачем здійснено часткову оплату спожитої у жовтні 2025 року електричної енергії у сумі 1042030,86 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 27/11/2025№174_00000/04bс6d49-086d-4a54-a803-452fcf5d010a від 28.11.2025 з призначенням платежу «за електричну енергію за 10-2025».
Залишок заборгованості за спожиту електричну енергію за жовтень 2025 року становить 95757,12 грн.
Оскільки відповідачем невиконані договірні зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати вартості спожитої в жовтні 2025 року електричної енергії, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості з спожиту електричну енергію у розмірі 95757,12 грн.
Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.
Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" підлягають задоволенню, з наступних підстав.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 626 ЦК України встановлено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до п. 1. ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Абзацом 1 ч. 1. ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п. 5.9. Договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту його отримання Споживачем, або в строк, визначений у комерційній пропозиції, прийнятій Споживачем.
Відповідно до Додатку № 2 до Договору «Комерційна пропозиція» Розділу "Порядок оплати": Оплата за електричну енергію здійснюється Споживачем виключно в грошовій формі. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюються Споживачем виключно шляхом Перерахування коштів на рахунок Постачальника за умови надання постачальником у строк до 12-го числа місяця, наступного за розрахунковим, акта про прийняття-передання та рахунку, у тому числі в особистому кабінеті споживача, розміщеному на офіційному веб-сайті постачальника https://cn.enera.ua.
Судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору в жовтні 2025 року на об`єкт відповідача було поставлено електричну енергію загальним обсягом 131107 кВт/год, на загальну суму 1137787,98 грн. Вказана поставка електричної енергії підтверджується Актом прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії № 3134942-2510-1 за жовтень 2025 року. Вказаний акт підписаний сторонами без будь-яких претензій та зауважень (т.1, а.с. 40).
Водночас судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості спожитої електричної енергії виконав частково, лише в розмірі 1042030,86 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.11.2025 (т.1, а.с. 43). При цьому, відповідачем встановлені судом обставини належним чином не спростовано.
Відповідно до ст. 525, ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основної заборгованість за Договором у розмірі 95757,12 грн є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. 
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Суд також враховує, що при зверненні до суду з позовом позивач подав докази сплати 3328,00 грн судового збору.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22.
Оскільки позов був поданий через підсистему Електронний суд, тому позивач мав би сплатити 2662,40 грн судового збору (3328,00 грн *0,8=2662,40 грн).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради (65006, м. Одеса, вул. Нестеренка Віталія, буд. 5 Г; код ЄДРПОУ 02774415) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ" (14013, м. Чернігів, пр-т Перемоги, буд. 126Б, код ЄДРПОУ 41823846) заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію в жовтні 2025 року у розмірі 95757,12 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Рішення підписано 30.03.2026.

Суддя Нікітенко С.В.