ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 р.	Справа № 520/1546/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі №520/1546/23
за позовом ОСОБА_1 
до  Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області   
про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач, заявник, апелянт), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області(далі – відповідач, ТУ ДСА у Харківській області), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив стягнути з ТУ ДСА у Харківській області на користь судді Коломацького районного суду Харківської області ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 у справі №520/3411/21 за період з 01.01.2022 по 30.09.2022 у розмірі 18749,74 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА у Харківській області щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років з 01.01.2021 по 30.09.2022.
Зобов`язано ТУ ДСА у Харківській області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років з 01.01.2021 по 30.09.2022.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Необхідність встановлення судового контролю обґрунтовував тим, що відповідачем безпідставно не вжито для виконання судового рішення жодних заходів. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 у даній справі прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) у адміністративній справі №520/1546/23. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23. Зобов`язано ТУ ДСА у Харківській області протягом 3 днів від дати отримання цієї ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду докази про отримання копії рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23, організаційно-правові заходи, спрямовані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23.
ТУ ДСА у Харківській області через систему "Електронний суд" 04.09.2025 надійшов звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23.
Поданий звіт мотивовано тим, що на виконання рішення суду у дані справі, яке набрало законної сили, здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходу позивача, у зв`язку із порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років з 01.01.2021 по 30.09.2022. Сума перерахованих коштів нарахована до виплати.
Окрім того, відповідачем зазначено, що фінансування суддівської винагороди, у тому числі додаткових доплат, надбавок та підвищень до нього, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому відповідач зауважує, що нараховані кошти на виконання рішення суду у даній справі будуть виплачені за наявності бюджетних призначень ТУ ДСА у Харківській області на цю мету за рішеннями судів. Враховуючи викладене, рішення суду ТУ ДСА у Харківській області виконано в межах покладених зобов`язань та наявних фінансових асигнувань.
18.09.2025 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду у прийнятті звіту ТУ ДСА у Харківській області про виконання судового рішення Харківського адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23 - відмовлено. 
Звільнено керівника ТУ ДСА у Харківській області від сплати штрафу відповідно до частини 3 статті 382-3 КАС України за наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання рішення Харківського адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23. 
Встановлено ТУ ДСА у Харківській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23 у частині здійснення виплати ОСОБА_1 суми перерахованої компенсації втрати частини доходу, у зв`язку із порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років з 01.01.2021 по 30.09.2022 - протягом 90 днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.
24.12.2025 ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 382 КАС України, в якій просить суд: 
- накласти на керівника суб`єкта владних повноважень - ТУ ДСА у Харківській області штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за неподання звіту про виконання рішення Харківського адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23;
- половину суми штрафу стягнути на користь ОСОБА_1 , іншу половину - до Державного бюджету України;
- за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення Харківського адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23.
В обґрунтування заяви позивач зазначив, що звіт на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23 відповідачем у встановлений судом строк (протягом 90 днів) не подано, що свідчить про невиконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025. Зазначене на думку позивача свідчить про те, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду, а тому вважає за необхідне накласти на керівника Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області штраф.
17.10.2025 ТУ ДСА у Харківській області через систему "Електронний суд" подано звіт, на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23.
Поданий звіт мотивовано тим, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23 знаходиться у черзі на виконання шляхом стягнення з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів", відкритої на рівні територіального управління. Станом на 06.10.2025 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23 знаходиться у черзі на виконання шляхом стягнення з бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів", відкритої на рівні територіального управління, що підтверджується записом у картотеці. Зазначає, що одразу після надходження фінансування, вищевказане судове рішення буде виконано територіальним управлінням в порядку черговості.
Також повідомлено про те, що ТУ ДСА у Харківській області щомісяця по декілька разів звертається до головного розпорядника бюджетних коштів з проханням виділити додаткові бюджетні асигнування для бюджетної програми 0501150 для подальшого виконання судових рішень, прийнятих на користь суддів та працівників апаратів судів. Державна судова адміністрація України (листи Державної судової адміністрації України, а саме: лист від 23.06.2025 за вихідним №11-12410/25, лист від 17.07.2025 за вихідним №11-14186/25, лист від 18.07.2025 за вихідним №11-14371/25, лист від 01.08.2025 за вихідним №11-15524/25, лист від 18.09.2025 за вихідним №11-18583/25).
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року у прийнятті звіту ТУ ДСА у Харківській області про виконання судового рішення Харківського адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23 - відмовлено.
Звільнено керівника ТУ ДСА у Харківській області від сплати штрафу відповідно до частини 3 статті 382-3 КАС України за наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання рішення Харківського адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23.
Встановлено ТУ ДСА у Харківській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Харківського адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23 - протягом 90 днів з дня набрання даною ухвалою законної сили.
Попереджено відповідача, що відповідно до ч.10 ст. 382-3 КАС України, у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.
Заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 382 КАС України, - залишено без задоволення.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та норм процесуального права, просив скасувати цю ухвалу повністю та постановити нове рішення, яким накласти на керівника ТУ ДСА у Харківській області штраф, половину суми штрафу стягнути на користь ОСОБА_1 , іншу половину - до Державного бюджету України. За власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення Харківського адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що саме відсутність даних щодо отримання ним звіту та доданих до нього матеріалів з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу, свідчить про невиконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року відповідачем.
Посилаючись на рішення ЄСПЛ наголошував, що держава повинна гарантувати реальні механізми виконання рішень національних судів, адже без цього інші правові гарантії втрачають свій сенс.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення. Вказав, що територіальне управління вживає усі можливі заходи, для виконання рішень, прийнятих на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя з бюджетної програми 0501150, а рішення не виконуються в повному обсязі не з вини чи прямого умислу територіального управління, а з поважної причини – відсутності бюджетних асигнувань та неможливості їх виділення головному розпоряднику бюджетних коштів – ДСА України.
Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялись судом належним чином. Позивач в апеляційній скарзі просив розглядати справу без виклику сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду виконане в частині нарахування позивачеві компенсації втрати частини доходів. Також суд першої інстанції констатував, що рішення суду не виконано в частині сплати нарахованої суми з незалежних від відповідача причин, а саме – відсутності належного бюджетного фінансування.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Аналіз наведених приписів процесуального закону дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом функції контролюю за суб`єктом владних повноважень стосовно дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.
Водночас, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням ст. 129-1 Конституції України, і ці повноваження надані суду з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.
Відповідно до частин 1, 2 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Досліджуючи матеріали справи, колегія суддів встановила, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023, не виконано у частині виплати нарахованої на виконання цього судового рішення компенсації втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років за період – з 01.01.2021 по 30.09.2022.
ТУ ДСА у Харківській області повідомило, що мотивом не виконання рішення суду в частині виплати нарахованої на виконання цього судового рішення компенсації втрати частини доходу, у зв`язку з порушенням строку виплати суддівської винагороди з доплатою за вислугу років за період – з 01.01.2021 по 30.09.2022 є відсутність бюджетних асигнувань на цю мету.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, відповідач неодноразово звертався до головного розпорядника бюджетних коштів з проханням виділити додаткові бюджетні асигнування для бюджетної програми 0501150 для подальшого виконання судових рішень, прийнятих на користь суддів та працівників апаратів судів, що підтверджується копіями листів від 23.06.2025 за вихідним № 11-12410/25, від 17.07.2025 за вихідним № 11-14186/25, від 18.07.2025 за вихідним № 11-14371/25, від 01.08.2025 за вихідним № 11-15524/25, від 18.09.2025 за вихідним № 11-18583/25.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції слушно звернув увагу на те, що згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постановах від 21.11.2018 у справі №373/436/17, від 15.05.2020 у справі №812/1813/18, від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а та від 19.02.2020 у справі №821/1491/17, невиконання боржником судового рішення в частині виплати грошових коштів стягувачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).
У справі "Сорінг проти Об`єднаного Королівства" від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 в повному обсязі не виконано, а отже поданий звіт відповідачем про виконання судового рішення не підлягає прийняттю судом.
Стосовно накладання на керівника ТУ ДСА у Харківській області, як суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з частиною 3 статті 382-3 КАС України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суд від 13 червня 2018 року у справі №757/29541/14-а від 13.11.2025 у справі № 260/9788/23, від 21.05.2020 у справі № 310/6910/16-а тощо.
Разом з тим, наданими відповідачем доказами, підтверджується, що відповідач вживає залежні від нього заходи, для виконання рішення Харківського адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №520/1546/23. Також, відповідачем наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, зокрема, очікування фінансування зі сторони розпорядника бюджетних коштів.
Оскільки в ході розгляду справи не встановлено фактів, які б свідчили про умисне ухилення ТУ ДСА у Харківській області від виконання рішення суду у цій справі, підстав для накладення штрафу на керівника відповідача немає.
Подібний підхід щодо застосування положень частини другої статті 382 КАС України викладений Верховним Судом, зокрема, в ухвалах від 27.01.2022 у справі №2а-10/2007, від 31.01.2022 у справі №442/3936/17, від 06.09.2022 у справі №754/12702/14-а та від 24.06.2024 у справі №380/2458/21, від 20.12.2024 у справі №160/5259/20.
За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про наявність підстав для встановлення ТУ ДСА у Харківській області нового строку для подання звіту, та відсутність правових підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 382-3 КАС України.
Стосовно вимоги позивача про розгляд судом за власною ініціативи питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року у справі №520/1546/23, колегія зазначає таке.
По-перше, розгляд питання за власною ініціативою свідчить, що ініціативу щодо розгляду відповідного питання має право проявити суд, який розглядає справу, а позивач має право самостійно заявити відповідне клопотання.
По-друге, колегія суддів не вбачає підстав для розгляду цього питання за власною ініціативою, оскільки це питання не стосується виплати пенсійних або соціальних виплат, а зміна способу виконання рішення суду призведе до розгляду питань, які не вирішувалися при ухваленні рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2023, що у свою чергу є неприпустимим.
По-третє, апеляційна скарга не містить жодних доводів в обґрунтування незаконності чи необґрунтованості рішення суду першої інстанції, а тому також не підлягає задоволенню.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09 січня 2026 року по справі №520/1546/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін   О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено 23.02.2026.