Дата документу 01.04.2026	Справа № 554/2326/26	
 	Провадження № 3/554/403/2026	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«01» квітня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі: головуючого - судді Сметаніної А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з УПП в Полтавській області ДПП (адреса: 38751, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, буд. 2в) у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – невідомий, 
- за ч.3 ст. 51 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:
28 січня 2026 року о 14 годині 28 хвилин в м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 10/19, в магазині «РОЗЕТКА», ОСОБА_1 здійснив дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, а саме викрав цукерки «Ferrero Rocher» 3 шт, кава мелена «Ambassador Crema» 2 шт., кава в зернах «Jacobs Monarch» 1 кг, загальною вартістю 2384 грн. Протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч.1 ст.51 КУпАП.

В судові засідання, призначені на 24 лютого 2026 року на 10 годину 00 хвилин, 13 березня 2026 року на 09 годину 45 хвилин та 01 квітня 2026 року на 11 годину 45 хвилин ОСОБА_1 не з`явився з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки ОСОБА_1 не повідомляв, жодних клопотань чи заяв від нього не надходило.

В зв`язку із неявкою до суду особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, судове засідання було відкладене на 13 березня 2026 року на 09 годину 45 хвилин та на 01 квітня 2026 року на 11 годину 45 хвилин та 24.02.2026 року та 01.04.2026 року ухвалено постанови про доставку в судове засідання ОСОБА_1  приводом.

Разом з тим, в судові засідання ОСОБА_1 не з?явився, згідно рапортів на виконання постанов суду встановити місцезнаходження ОСОБА_1 не надалось можливим. 

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника ОСОБА_1 суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).
Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІУ "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами. Однак у ч. 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.
Особливе місце серед міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, належить Конвенції, ратифікованій Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції". Із моменту приєднання до Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Частиною таких зобов`язань відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції ЄСПЛ, яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України.
Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
У пункті 29 рішення по справі "Надточій проти України" Суд зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду – передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Проте, відповідно до практики Європейського суду, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», сторони в розумінні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Важливе значення мають і висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" - заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 знав про складення протоколу про адміністративне правопорушення, а отже й про судове провадження відносно нього, однак ним не цікавився, жодних заходів, направлених на обізнаність щодо стану відомого йому судового провадження не вчиняв, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відносно нього в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань не направляв, а отже не добросовісно користувався належними йому процесуальними правами та не виконував належним чином процесуальні обов`язки, в зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 ч.3 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 122273 від 10.02.2026 року; письмовими поясненнями ОСОБА_2 ; бухгалтерською довідкою №1102/2026/1 від 11.02.2026 року; копією постанови Київського районного суду м. Полтави відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.51 КУпАП справа №552/9417/25.

Суд зазначає, що відповідальність за дрібне викрадення чужого майна передбачене ч.1 ст. 51 КУпАП настає у разі, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує розміру 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідальність за ч.2 ст. 51 КУпАП, настає за дію, передбачену частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідальність за ч.3 ст. 51 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2026 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3 328 грн.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Таким чином, у 2026 році податкова соціальна пільга та, відповідно, неоподатковуваний мінімум для кваліфікації порушень становитиме: 3328 х 50% = 1664 грн.

Тобто, якщо вартість викраденого майна не перевищуватиме 832 грн. настає адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 51 КУпАП, а якщо вартість викраденого майна від 832 грн. до 3 328 грн. настає адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 51 КУпАП.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 51 КУпАП, згідно з якою передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладанні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З огляду на характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 51 КУпАП, інші обставини у справі, зокрема, відсутності даних щодо можливості сплати штрафу, визначеного санкцією ч.3 ст. 51 КУпАП та відсутності даних щодо неможливості застосування стягнення у виді адміністративного арешту, які встановлені ст. 32 КУпАП, суд вважає за необхідне призначити правопорушнику адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.3 статті 51 КУпАП, у вигляді адміністративного арешту.

Крім того, відповідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

При цьому, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2026 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3 328 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. 
Керуючись ст. ст. 1, 7 9, 23, 33, 40-1, 51 ч.1, 245, 251, 252, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 51 КУпАП.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб.

Строк відбування адміністративного арешту ОСОБА_1 рахувати з часу його фактичного затримання по виконанню постанови суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106. Стягувач – ТУ ДСА України у Полтавській області (вул. Соборності, 17, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ - 26304855).

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Копію постанови направити Полтавському РУП ГУНП в Полтавській області в частині застосування адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, для виконання

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя Шевченківського районного 
суду міста Полтави: Аліна СМЕТАНІНА