Справа № 560/9838/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

23 березня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна лікарня", в якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення Хмельницької медико-соціальної експертної комісії від грудня 2024 року про не продовження ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю третьої групи з 01.01.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є особою з інвалідністю III групи, встановленою Хмельницькою міською МСЕК серією 12 ААГ № 039584 від 19.05.2022 року та продовженою до 01.01.2025 року. У грудні 2024 року Хмельницька міжрайонна МСЕК видала довідку серії 12 ААГ № 930006, якою не продовжила статус інвалідності Позивача, при цьому не направлялося офіційного рішення, не проводився його особистий огляд та не здійснювалося об`єктивне медичне обстеження. Позивач вказує, що дізнався про непродовження інвалідності 04.01.2025 року. Відмова у продовженні статусу була здійснена з порушенням ст. 19 та 46 Конституції України, п. 15 «Положення про медико-соціальну експертизу» (постанова КМУ № 1317 від 03.12.2009 р.), «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» (постанова КМУ № 1317 від 03.12.2009 р.) та п.п. 1.9, 1.10 «Інструкції про встановлення груп інвалідності» (Наказ МОЗ № 561 від 05.09.2011 р.), оскільки рішення прийнято без залучення всіх членів комісії та без повного оцінювання стану здоров`я позивача. Позивач вважає, що продовження інвалідності можливе лише після повного медичного обстеження та об`єктивної оцінки стану особи, що в цьому випадку не було здійснено. Таким чином, на переконання позивача, спірне рішення МСЕК про непродовження інвалідності порушує його права та законодавство України, тому підлягає скасуванню.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.06.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 10.12.2025 суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху.
Ухвалою суду від 16.12.2025 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви у справі №560/9838/25 на 3 дні з дня отримання цієї ухвали.
Ухвалою суду від 02.01.2026 продовжено розгляд справи №560/9838/25 за позовом ОСОБА_1 до Експертної команди оцінювання повсякденного функціонування особи комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна лікарня" про визнання протиправним та скасування рішення. Постановлено замінити неналежного відповідача - Експертну команду оцінювання повсякденного функціонування особи комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна лікарня" на належного - комунальне некомерційне підприємство «Хмельницький обласний фтизіопульмонологічний медичний центр».
Встановити комунальному некомерційному підприємству «Хмельницький обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» строк для подання відзиву - 15 днів з дня отримання цієї ухвали.
Витребувати у комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» належним чином засвідчені копії:
- рішення про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю;
- документів, за результатами аналізу яких прийнято рішення про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю;
- письмову інформацію з підтвердженням про те, чи проводилось медичне обстеження ОСОБА_1 в грудні 2024 року;
- інформації про те, чи повідомлявся ОСОБА_1 про необхідність проведення огляду щодо нього, в який спосіб, та надати докази такого повідомлення.
Ухвалою від 19.02.2026 суд повторно витребував у комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» належним чином засвідчені копії:
- рішення про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю;
- документів, за результатами аналізу яких прийнято рішення про невизнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю;
- письмову інформацію з підтвердженням про те, чи проводилось медичне обстеження ОСОБА_1 в грудні 2024 року.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що рішення МСЕК було прийняте до ліквідації комісії і правонаступника для оскарження таких рішень законом не визначено. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», інвалідність встановлюється експертними командами оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Позивач ОСОБА_1 до експертної команди Відповідача після 01.01.2025 року не звертався. Відповідно до п. 3 постанови КМУ № 1338 від 15.11.2024 р., перевірка обґрунтованості рішень МСЕК, прийнятих до ліквідації, здійснюється виключно Центром оцінювання функціонального стану особи (м. Дніпро). Відповідач надав копії медичних документів позивача та повідомляє, що рішення МСЕК про невизнання його особою з інвалідністю видане на руки. Таким чином, за позицією відповідача, КНП "Хмельницький обласний фтизіопульмонологічний медичний центр" ХОР не є належним відповідачем у справі та не має повноважень для скасування або перегляду рішення МСЕК. 
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю III групи, встановленою Хмельницькою міською медико-соціальною експертною комісією серією 12 ААГ № 039584 від 19.05.2022 року та продовженою до 01.01.2025 року.
12.12.2024 року міжрайонна туберкульозна МСЕК видала довідку серії 12 ААГ № 930006, якою не продовжила статус інвалідності позивача. 
На виконання вимог ухвали суду від 19.02.2026 року, адміністрація КНП «ХОФПМЦ» ХОР надала копії Акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 04.12.2024 року на 4-ох аркушах та повідомила про те, що:
- Рішенням міжрайонної туберкульозної МСЕК від 12.12.2024 року ОСОБА_1 встановлено інвалідність на строк до 01.01.2025 року (П.30.6 акту);
- документи, на підставі яких прийнято рішення: копії виписок із медичної карти стаціонарного хворого № ІХ-240704/16096, №ІХ-230410/8182, №ІХ-220510/7941, видані КНП «ХОЛ» ХОР (оригінали виписок знаходяться у ОСОБА_1 , копії додаються);
- в грудні 2024 року пацієнт ОСОБА_1 оглядався членами міжрайонної туберкульозної МСЕК (відповідно до акту № 829 від 04.12.2024 року), копія акту додається.
Позивач, не погоджуючись із рішенням МСЕК про не встановлення йому інвалідності, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 №875-ХІІ «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (далі - Закон №875-ХІІ).
Частиною першою статті 2 Закону №875-ХІІ передбачено, що особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Частиною першою статті 3 Закону №875-ХІІ визначено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Громадянин має право в судовому порядку оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю (частина друга статті 6 Закону №875-ХІІ).
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України від 06.10.2015 №2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».
За визначенням, наведеним в абзаці четвертому частини першої статті 1 Закону №2961-IV інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Медико-соціальна експертиза - це встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності (абзац восьмий частини першої статті 1 Закону №2961-IV).
Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності (частина третя статті 7 Закону № 2961-IV).
Положення про медико-соціальну експертизу затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317).
Згідно з пунктом 3 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
Відповідно до пункту 17 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
За змістом п. 10 Положення №1317 залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії:
1) загального профілю;
2) спеціалізованого профілю.
Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Пенсійного фонду України, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники органів державної служби зайнятості та у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.
До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.
Порядок участі представників органів державної служби зайнятості та інших працівників соціальної сфери затверджується МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики.
Згідно з пунктом 17 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.
У пункті 19 Положення №1317 закріплено, що комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.
Комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України (п. 20 Положення №1317).
Відповідно до Пункту 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.
При цьому, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Зазначене також підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17 березня 2020 року у справі № 240/7133/19, від 25 вересня 2018 року у справі № 804/800/16 та від 26 вересня 2018 року у справі № 817/820/16.
Також слід зазначити, що чинним законодавством визначено можливість проведення переогляду особи медико-соціальною комісією вищого рівня та прийняття нею остаточного рішення.
Так, пунктами 23, 24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 визначено, що у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або особа з інвалідністю має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров`я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров`я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.
Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.
Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази та пояснення сторін, встановив, що позивач, ОСОБА_1 , є особою з інвалідністю III групи, встановленою Хмельницькою міською МСЕК серією 12 ААГ № 039584 від 19.05.2022 року та продовженою до 01.01.2025 року. 12.12.2024 року міжрайонна туберкульозна МСЕК видала довідку серії 12 ААГ № 930006, якою не продовжила статус інвалідності позивача. На виконання ухвал суду відповідач надав копії Акту огляду МСЕК від 04.12.2024 року та медичні документи позивача, що підтверджують проведення огляду та врахування стану здоров`я при прийнятті рішення.
Суд встановив, що позивач своїм правом оскарження спірного рішення до Центральної медико-соціальної експертної комісії МОЗ України не скористався.
Суд також виходить із норм Конституції України (ст. 19, 46), Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-ХІІ, Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» № 2961-IV, Положення про медико-соціальну експертизу (пост. КМУ № 1317 від 03.12.2009 р.) та Інструкції про встановлення груп інвалідності (Наказ МОЗ № 561 від 05.09.2011 р.), відповідно до яких рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи, оцінки стану всіх систем організму та колегіального прийняття рішення всіма членами комісії. Матеріали справи підтверджують дотримання цієї процедури.
З урахуванням наведеного, доводи позивача про нібито порушення процедури встановлення інвалідності є необґрунтованими. 
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» про визнання протиправним та скасування рішення Хмельницької медико-соціальної експертної комісії від грудня 2024 року про не продовження ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю третьої групи з 01.01.2025 року, відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Комунальне некомерційне підприємство «Хмельницький обласний фтизіопульмонологічний медичний центр» (вул. Визволителів, 1,с. Ружичанка,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,31363 , код ЄДРПОУ - 02004500) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський