ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/2020/25     Головуючий І-ї інстанції – Левченко А.М.
Провадження № 33/818/155/26      
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
11 лютого 2026 року м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого судді     Гєрцика Р.В.
секретаря судового засідання   Дєдової Н.С.
за участю захисника Власенка В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Власенка В.І. на постанову судді Валківського районного суду Харківської області від 26 серпня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 -

ВСТАНОВИВ

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Згідно постанови судді, 08.07.2025 року об 11 год. 51 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Шарівка-Ков`яги 4 км, керував транспортним засобом Honda Dio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку КНП «Валківська ЦРЛ»№17 від 08.07.2025 року, чим порушив вимоги п. 2.9. (а) ПДР України.
Постановою судді Валківського районного суду Харківської області від 26 серпня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнутосудовий збір в розмірі 605 грн 60 коп.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзізахисник Власенко В.І. просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, всупереч даним протоколу про адміністративне правопорушення, був проведений на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаалізатора з результатом 0,44 проміле, не погодившись з яким, ОСОБА_1 висловив бажання пройти такий огляд у медичному закладі, здавши біоматеріал (кров або сечу). Водночас, останнього у лікарні знову був проведений за допомогою алкотестера з результатом 0,22 проміле. При цьому, лікар одразу повідомила, що лабораторне дослідження для визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 проводитись не буде, що підтверджується і відеозаписом події.
Водночас, наявний в матеріалах справах відеозапис не є безперевним, є неповним, так як на ньому не зафіксовано момент руху спірного ТЗ та керування ним ОСОБА_1 , а також його зупинка.
Крім того, вказує, що співробітниками поліції його підзахисному не були роз`яснені права, не було надано направлення до закладу охорони здоров`я
Мотиви суду
Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи захисника Власенка В.І. на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9. (а) ПДР України передбачена ст.130 КУпАП. 
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.
У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.
А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.
У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Доводи апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справах відеозапис не є безперевним, є неповним, так як на ньому не зафіксовано момент руху спірного ТЗ та керування ним ОСОБА_1 , а також його зупинка, не є слушними за таких підстав.
Як убачається з відеозапису події, що мала місце 08.07.2025 року, ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції за порушення ним вимог ПДРУ, а саме – керування ТЗ без шолома та спілкування по телефону під час руху, про що йому одразу було повідомлено поліцейськими та складено відповідну постанову за ч.2 ст.126 КУпАП, даних щодо оскарження якої матеріали справи не містять. Не надано таких відомостей стороною захисту і до апеляційного суду.
При цьому, не зважаючи на те, що спірним відеозаписом безпосередньо не зафіксовано момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом, під час спілкування із інспекторами патрульної поліції останній жодним чином не заперечував факт керування ним ТЗ, надавав документи для огляду, відповідав на запитання та в цілому позиціонував себе саме як водій ТЗ.
Також, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу погодився пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, та, скориставшись своїм правом як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надав у відповідній графі протоколу власні письмові пояснення, вказавши «алкоголь вживав ввечері, на ранок їхав додому». (а.с. 1)
Таким чином, доводи апелянта щодо неповноти відеозапису не є слушними, оскільки на ньому зафіксовано цілком всю подію фіксації правопорушення, сама якість зйомки є достатньою та такою, що виключає жодні сумніви щодо оцінки тих подій, які на запису зафіксовано.
Апеляційний суд звертає увагу, що законом не передбачено обов`язку поліцейського фіксувати рух ТЗ та його зупинку. Частиною 2 ст.266 КУпАП передбачено, що поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису саме під час огляду поліцейським водія на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на місці за відсутності свідків.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, також не є слушними та спростовуються зібраними матеріалами, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, згідно якого останньому були роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, про що він зробив відмітку, засвідчивши відповідну графу власним підписом. (а.с. 1)
Крім того, апеляційний суд зазначає, що, всупереч аргументів адвоката, відповідно до ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, не передбачено вручення водію письмового направлення для огляду на стан сп`яніння.
Водночас, судом першої інстанції залишено поза увагою недоліки, допущені уповноваженою посадовою особою під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі, алкогольного сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція №1452).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого сп`яніння (частина 1 статті 266 КУпАП, пункт 2 Інструкції №1452). 
Відповідно до частини 4 статті 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Положеннями частини 5 статті 266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 385161 від 08.07.2025 року, 08.07.2025 року об 11 год. 51 хв. ОСОБА_1 на автодорозі Шарівка-Ков`яги 4 км, керував транспортним засобом Honda Dio, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння згідно висновку КНП «Валківська ЦРЛ»№17 від 08.07.2025 року.
Однією з головних умов огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння є не лише наявність достатності підстав вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння, а й встановлення стану сп`яніння в порядку, визначеному чинним законодавством.
Як зазначає в поданій апеляційній скарзі захисник Власенко В.І., огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який він висловив бажання пройти у медичному закладі, не погодившись із результатами проведеного огляду на місці зупинки ТЗ за допомогою «Драгер Алкотест 6820», який склав 0,44 проміле, був також проведений за допомогою спеціальних технічних засобів – приладу «АлкоФор 205».
Вказані доводи апелянта знайшли своє підтвердження дослідженим відеозаписом зазначених подій з нагрудних камер поліцейських, що долучено до протоколу серії ЕПР1 № 385161 від 08.07.2025 року.
Згідно відеозапису події, після зупинки співробітниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 за порушення ним ПДРУ, під час спілкування в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд на місці зупинки ТЗ, у медичному закладі, а також роз`яснено право водія відмовитись від такого огляду. ОСОБА_1 , не заперечуючи факт вживання ним алкоголю напередодні, тривалий час вагався та врешті погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Драгер». Результат проведеного на місці зупинки оглялу на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 виявився позитивним та склав 0,44 проміле, після чого останній, не погодившись з ним, висловив бажання пройти такий огляд у медичному закладі.
Надалі, прибувши до лікарні інспектор поліції повідомив чергового лікаря про необхідність провести огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , на що співробітниця лікарні повідомила, що вони не відбирають зразки біоматеріалу. Натомість, поліцейський зазначив, що це і не потрібно, так як це огляд на стан саме алкогольного сп`яніння, а тому необхідний спеціальний прилад для продуття.
Після того, лікар надала ОСОБА_1 прилад «АлкоФор», за допомогою якого він пройшов огляд з результатом 0,23 проміле. Через 20 хв. було зроблено повторний тест, результат якого склав 0,25 проміле, після чого інспекторами патрульної поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_1 порушення ним п.2.9а ПДР України, а саме – керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції виходив, зокрема, із того, що його вина в інкримінованому йому правопорушенні підтверджується проведеним медичним оглядом, результатом якого став висновок КНП «Валківська ЦРЛ»№17 від 08.07.2025 року, згідно якого він перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Разом із цим, як зазначено в оскаржуваній постанові районного суду, проведення лабораторних досліджень біологічного середовища обов`язкове при проведенні огляду на стан наркотичного сп`яніння, в той час як відібрання біологічного матеріалу з метою проведення повного медичного обстеження у випадку виявлення у водія ТЗ ознак алкогольного сп`яніння, підтвердження чи спростування яких здійснюється лікарем за допомогою використання спеціального технічного засобу.
Проте, погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна за таких підстав.
Відповідно до висновку КНП «Валківська ЦРЛ» №17 від 08.07.2025 року убачається, що 08.07.2025 року о 13 год. 15 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння. (а.с. 4)
Згідно відповіді КНП «Валківська ЦРЛ» №185-ю від 24.07.2025 року, 08.07.2025 року ОСОБА_1 був доставлений співробітниками поліції до відділення екстренної (невідкладної) медичної допомоги КНП «Валківська ЦРЛ». Огляд ОСОБА_2 , який почався о 13 год. 15 хв. та закінчився о 13 год. 40 хв., був проведений за допомогою допоміжних методів обстеження, а саме – «АлкоФор 205». Біологічні зразки у ОСОБА_1 не відбирались (а.с.27)
Зазначене підтверджується і змістом акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №17 від 08.07.2025 року. (а.с. 29 (зворот) – 30)
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції визначено, що метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хроматомасспектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Пунктом 9 Розділу ІІІ інструкції визначено, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження.
Відповідно до пункту 11 розділу ІІІ Інструкції, передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Разом з цим, відповідно до пункту 12 розділу ІІІ Інструкції для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 розділу ІІІ Інструкції.
Зважаючи на викладене, огляд на стан алкогольного сп`яніння, проведений у лікарні лише за допомогою драгера (газоаналізатора) без лабораторних досліджень крові чи сечі, є недійсним згідно з вимогами чинного законодавства, оскільки процедура вимагає обов`язкового лабораторного підтвердження результату.
На обов`язковості проведення лабораторних досліджень наголошено і у правовому висновку Верховного суду України від 24.04.2020 року (справа № 823/1022/16), де зазначено, що разом з вимірюванням вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі за допомогою технічних засобів, з метою уточнення наявних речовин впливу, обов`язково проводиться лабораторна діагностика.
За таких обставин, зважаючи на те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного, сп`яніння у медичній установі, на який він погодився, був проведений з порушенням вимог, встановлених КУпАП та Інструкції №1452, а тому не може вважатися дійсним, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).
Таким чином порушено принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на формально перелічених документах.
Тобто, має місце недотримання уповноваженою особою, яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, норм КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Враховуючи, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 у медичній установі був проведений з порушенням вимог, встановлених КУпАП та Інструкції №1452, а тому вважається недійсним, у зв`язку із чим висновок про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є недоведеним.
Таким чином, обставини, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №385161 від 08.07.2025 року, не знайшли свого обгрунтованого підтвердження під час апеляційного перегляду, оскільки лікарем не було дотримано порядок проведення огляду на стан сп`яніння, встановлений Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є слушними та підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючисьст.294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргузахисника Власенка В.І. задовольнити.
Постанову суддіВалківського районного суду Харківської області від 26 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 скасувати та винести нову постанову.
Провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик