ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/4722/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Щербака А.А., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 р. (суддя Ніколайчук С.В) в адміністративній справі №160/4722/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 045750026604 від 04 листопада 2024 р. про відмову у призначенні пільгової пенсії за Списком № 2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати їй до страхового стажу період роботи з 10 січня 1991 р. по 11 березня 1993 р., періоди роботи до пільгового стажу за Списком №2 з 26 січня 2004 р. по 31 березня 2006 р., з 01 квітня 2006 р. по 02 серпня 2006 р., з 03 серпня 2016 р. по 30 вересня 2021 р., з 06 жовтня 2021 р. по дату звернення 28 жовтня 2024 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити, нарахувати та виплачувати їй з 28 жовтня 2024 р. пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» із урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1- р/2020 від 23 січня 2020 р. на підставі заяви про призначення пенсії від 28 жовтня 2024 р.
В обґрунтування позову вказала, що відповідачем протиправно відмовлено їй у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1- р/2020 від 23 січня 2020 р. Також протиправно не враховано до її страхового та пільгового стажу періоди роботи, підтвердженні записами трудової книжки та довідками. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Судом:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 045750026604 від 04 листопада 2024 р. про відмову у 
призначенні пільгової пенсії за Списком № 2;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 10 січня 1991 р. по 11 березня 1993 р., періоди роботи до пільгового стажу за Списком №2 з 26 січня 2004 р. по 31 березня 2006 р., з 01 квітня 2006 р. по 02 серпня 2006 р., з 03 серпня 2016 р. по 30 вересня 2021 р., з 06 жовтня 2021 р. по дату звернення - 28 жовтня 2024 р.;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 жовтня 2024 р. про призначення пенсії за віком на підставі ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. 
У задоволенні решти вимог відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що при призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах, має застосовуватися саме пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №105. До страхового стажу позивачки не зараховано період з 10 січня 1991 р. по 11 березня 1993 р. згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки номер та дату наказу про звільнення дописано чорнилами іншого кольору та не завірено належним чином. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно довідок № 8-10 від 01 лютого 2024р.,виданих Комунальним підприємством “Слобожанська центральна лікарня” Слобожанської селищної ради, оскільки невірно вказано розділ та позицію постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 р. “Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах” та розділ XIX постанови Кабінету Міністрів України № 461 від 24 червня 2016 р. “Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах”. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивачки до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 28 жовтня 2024 р. звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яким прийнято рішення №045750026604 від 04 листопада 2024 р. про відмову у призначенні пенсії. В рішенні вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 – 30 років 08 місяців 20 днів., а пільговий не визначено. До страхового стажу не зараховано період з 10 січня 1991 р. по 11 березня 1993 р. згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки номер та дату наказу про звільнення дописано чорнилами іншого кольору та не завірено належним чином. Для зарахування вказаного періоду до страхового стажу слід долучити уточнюючу довідку про період роботи, видану на підставі первинних документів. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно із довідок № 8-10 від 01 лютого 2024 р., виданих Комунальним підприємством “Слобожанська центральна лікарня” Слобожанської селищної ради, оскільки невірно вказано посилання на позицію постанови Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 р. “Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах” та постанови № 461 від 24 червня 2016 р. “Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах”.
Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його до суду. 
Частково задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправне не зарахування позивачці до страхового та пільгового стажу періодів роботи, підтверджених записами трудової книжки та довідками. Також судом вказано, що окремі неточності в поданих документах або неповнота відображеної у них інформації, не може бути перешкодою для реалізації особою права на призначення пенсії.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційних скарг, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що при призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах має застосовуватися пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід зазначити наступне. 
Пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до 01 квітня 2015 р. визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом України №213-VIII, що набрав чинності 01 квітня 2015 р. внесено зміни до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та викладено його в наступній редакції: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII (набав чинності 11 жовтня 2017 р.) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 р. №1-р/2020, визнані неконституційними, зокрема, приписи статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом №213-VIII. Стаття 13 в редакції Закону №213-VIII втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Застосуванню підлягає стаття 13, в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 р. на посадах, визначених у вказаних нормах.
Отже, наявна колізія між нормою пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. та нормою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону №2148-VIII, що порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р., та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 р. у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 р. у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Тобто застосуванню в даному випадку підлягає норма пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, що діяла до 01 квітня 2015 р., як така, що найбільш сприяє захисту права позивачки на призначення пільгової пенсії за Списком №2, яка передбачає вік 50 років.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 листопада 2021 р. у справі №360/3611/20(№ 11-209заі21).
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) станом на час звернення із заявою про призначення пенсії (28 жовтня 2024 р.) досягла віку 54 роки.
Отже, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника, що при призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 має застосовуватися пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щодо страхового та пільгового стажу позивачки слід зазначити наступне. 
22 лютого 2024 р. позивачка зверталася із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області було прийнято рішення №045750026604 від 29 лютого 2024 р., яким відмовлено їй в призначення пенсії у зв`язку із недосягненням необхідного пенсійного віку (а.с. 23). Вказане рішення позивачкою в судовому порядку не оскаржувалося. 
Як вбачається із форми РС - право (дата звернення 22 лютого 2024 р) вказаний пенсійний орган дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 10 січня 1991 р. по 11 березня 1993 р., а також зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів її роботи з 26 січня 2004 р. по 12 грудня 2005 р., з 04 квітня 2006 р. по 30 вересня 2021 р., з 06 жовтня 2021 р. по 31 грудня 2023 р. (а.с. 24).
Натомість, як вбачається із форми РС - право (дата звернення 28 жовтня 2024 р.) ОСОБА_1 не зараховано до страхового стажу період її роботи з 10 січня 1991 р. по 11 березня 1993 р., а до пільгового за Списком №2 з 26 січня 2004 р. по 31 березня 2006 р., з 01 квітня 2006 р. по 02 серпня 2006 р., з 03 серпня 2016 р. по 30 вересня 2021 р., з 06 жовтня 2021 р. по дату звернення 28 жовтня 2024 р. (а.с. 25- зворот). 
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для зарахування позивачці до страхового стажу періоду роботи з 10 січня 1991 р. по 11 березня 1993 р. згідно із записами у трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки номер та дату наказу про звільнення дописано чорнилами іншого кольору та не завірено належним чином, слід зазначити наступне. 
Записами №5,6 наявної в матеріалах справи копії трудової книжки НОМЕР_1 підтверджується період роботи ОСОБА_1 з 10 січня 1991 р. по 11 березня 1993 р. 
Відповідно до пункту 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 р. № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 р. визначено, що у разі звільнення працівника, всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Судом апеляційної інстанції досліджено вказані записи та не встановлено порушення порядку їх заповнення. Щодо посилання скаржника, що номер та дата наказу про звільнення дописано чорнилами іншого кольору, то це не впливає на суть записів про роботу позивачки. 
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу позивачки період її роботи з 10 січня 1991 р. по 11 березня 1993 р.
Скаржник також наполягає на тому, що неможливо зарахувати періоди роботи позивачки до пільгового стажу за Списком №2 у зв`язку із невірними зазначенням у довідках № 8-10 від 01 лютого 2024 р. розділів постанов Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 р. та № 461 від 24 червня 2016 р.“Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах”
З цього приводу слід зазначити наступне. 
Записами наявної в матеріалах справи копії трудової книжки НОМЕР_1 та копіями довідок Комунального підприємства “Слобожанська центральна лікарня” Слобожанської селищної ради № 8-10 від 01 лютого 2024 р. та Комунального підприємства "Туберкульозний диспансер" Дніпропетровської обласної ради №42 від 15 лютого 2024 р. підтверджено періоди роботи позивачки за Списком №2 з 26 січня 2004 р. по 31 березня 2006 р., з 01 квітня 2006 р. по 02 серпня 2006 р., з 03 серпня 2016 р. по 30 вересня 2021 р., з 06 жовтня 2021 р. по дату звернення її із заявою про призначення пенсії (28 жовтня 2024 р.), а саме дільничної медсестри фтізіатра поліклініки, перейменовану на сестру медичну дільничної туберкульозного кабінету, сестри медичної приймального відділення, сестри медичної стаціонару діагностичного відділення, сестри медичної стаціонару діагностичного фтізіпульмонологічного відділення із хірургічними ліжками (а.с. 11-22, 26-29). 
Пільговий період роботи позивачки за Списком №2 у вказані періоди  підтверджується наявними в матеріалах справи наказами про атестацію №112а від 14 грудня 2000 р., № 85а від 04 квітня 2006 р.№213 від 04 квітня 2011 р.№147 від 22 березня 2016 р., №173 від 23 січня 2021 р. (а.с. 33 - 47).
Дані накази зазначенні в довідках Комунального підприємства “Слобожанська центральна лікарня” Слобожанської селищної ради № 8-10 від 01 лютого 2024 р. та в довідці Комунального підприємства "Туберкульозний диспансер" Дніпропетровської обласної ради №42 від 15 лютого 2024 р. 
Тобто, наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоди її роботи з 26 січня 2004 р. по 31 березня 2006 р., з 01 квітня 2006 р. по 02 серпня 2006 р., з 03 серпня 2016 р. по 30 вересня 2021 р., з 06 жовтня 2021 р. по 28 жовтня 2024 р.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 045750026604 від 04 листопада 2024 р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов`язав його повторно розглянути її заяву від 28 жовтня 2024 р. про призначення пенсії на підставі ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 р. 
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, відсутні підстави для скасування ухваленого ним рішення, передбаченні статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 р. в адміністративній справі №160/4722/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 17 березня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя А.А. Щербак 

суддя Н.І. Малиш