Справа № 593/1860/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А. 
з участю:
секретаря: Окулянко У.Г. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмежною вдповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», в особі представника Варшавського Костянтина Антоновича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект», в особі представника Варшавського К. А., звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за кредитним договором №3521984 від 10.03.2023 на загальну суму 30 720,00 грн, судові витрати 2422, 40 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 10 березня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна», (надалі Первісний кредитор), та відповідачем укладено Договір №3521984 про надання споживчого кредиту. Згідно умов цього договору, сума кредиту складає 6000 гривень, строк договору 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Стандартною процентною ставкою 2% в день. На виконання зазначеного договору відповідачу, були перераховані грошові кошти у сумі 6 000 гривень. ОСОБА_1 , в свою чергу, не виконав в повному обсязі обов`язків щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами, внаслідок чого порушив умови зобов`язання. 
В подальшому, 10.10.2023, внаслідок укладення Договору факторингу №26102023, право вимоги за договором №26102023 від 10.03.2023, перейшло до ТОВ «ФК Профіт», як нового кредитора. Надалі, ТОВ «ФК Профіт» внаслідок укладання Договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025, право вимоги за договором №26102023 від 10.03.2023 перейшло до позивача, як нового кредитора. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №26102023 від 10.03.2023 в загальному розмірі 30 720,00 гривень, з яких: 6 000,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 24720,00 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором.
Ухвалою судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2025 року цивільну справу №593/1860/25 передано на розгляд до Борщівського районного суду Тернопільської області.
20 січня 2026 року до Борщівського районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 26 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.
Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, позовну заяву з додатками, ухвалу суду про відкриття провадження, відповідач отримав 26 лютого 2026 року. 
На момент розгляду справи судом, відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 10.03.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 через інформаційно-телекомунікаційну систему укладено електронний договір №3521984 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М935». За умовами кредитного договору ОСОБА_1 , строком на 360 днів, отримав від ТОВ «Лінеура Україна» кредит сумі 6000 грн, шляхом перерахування коштів на його картку № НОМЕР_1 , зі сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 2,00 % від суми кредиту за кожний день користування ним.Періодичність сплати процентів - кожні 30 днів. 
Кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані Товариству з метою отримання кредиту (2.1 договору).
Процентна ставка фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п. 1.4, 1.4.1 Договору).
Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М935 10.03.2023 18:47:00 який був введений/відправлений ним у відповідному розділі ІТС. 
Підписавши договір №3521984 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.03.2023 та паспорт споживчого кредиту, відповідач підтвердив отримання інформації про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, а також отримання всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором ( п. 7 Паспорта кредиту).
Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, узгоджений сторонами графік платежів була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту.
З розрахунку заборгованості, вбачається, що  ОСОБА_1 не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за договором №3521984 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.03.2023, внаслідок чого у нього перед ТОВ «Лінеура Україна» виникла заборгованість, яка станом на 26.10.2023 склала 30 7250 грн, з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 24720 грн. - сума заборгованості за відсотками. 
Згідно інформації №1869-2802 від 28.02.2024 ТОВ «Пейтек Україна» повідомило ТОВ «Лінеура Україна» про успішне перерахування 10.03.2023 о 18:50:05 на платіжну карту № НОМЕР_2 коштів у сумі 6000 гривень. 
26.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Профіт», було укладено договір факторингу №26102023, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. 
09.09.2025 між ТОВ «ФК Профіт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», було укладено договір факторингу №ДО-20250909/001, відповідно до умов якого ТОВ «ФК Профіт» передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує ТОВ «ФК Профіт» за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. 
Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2023, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складає: 30 720 грн.
З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.
Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Так, ст. 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч.1 ст.526, ч.1 ст.527, ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
При цьому відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов Договору відповідачу був наданий кредит у сумі 6000,00 грн. При цьому унаслідок порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань виникла прострочена заборгованість, яка станом на 26.10.2023 складає 30 720 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 3000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 24 720 грн.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 докази на спростування доводів позивача не надав, суд вважає доведеним факт невиконання ним умов кредитного договору №3521984 від 10.03.2023.
Відтак, суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» заборгованості за кредитним договором №3521984 від 10.03.2023, у сумі, в якій просить стягнути позивач, а саме 30 720, 00 грн.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2662,40 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 9000 грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідачки, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 3000,00 грн. 
На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610 - 612, 1048-1050, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд – 

у х в а л и в:

Позов задоволити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», заборгованість за кредитним договором №3521984 від 10 березня 2023 року в розмірі 30 720 (тридцять тисяч сімсот двадцять) грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 6000 грн, заборгованість за відсотками – 24 720 грн. 

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» сплачені судові витрати в сумі – 2 422, 40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн, 40 коп. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ», місцезнаходження: м. Київ, проспект Соборності, 30-А, офіс 321, код ЄДРПОУ 43950742. 

Відповідач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 

Суддя: