ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

11 лютого 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 731/456/24
Головуючий у першій інстанції – Савенко А. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/208/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
із секретарями – Піцан В.М., Герасименко Ю.О.,
учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Прилуцька районна державна адміністрація Чернігівської області, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Перша Прилуцька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова», приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Пушкарьова-Гезердава Наталія Олексіївна,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування записів про державну реєстрацію права власності та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-
В С Т А Н О В И В:
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області (далі по тексту – Прилуцька РДА Чернігівської області), Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі по тексту – ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області), в якому просила:
- визнати недійсним та скасувати виданий ОСОБА_4 . Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №005116, площею 7,4830 га, яка складається з двох відокремлених одна від одної земельних ділянок, а саме: земельна ділянка кадастровий номер 7421183200:06:000:0150 та земельна ділянка кадастровий номер 741183200:02:000:0149, які розташовані на території Озерянської сільської ради Прилуцького (колишнього Варвинського) району Чернігівської області, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який виданий 27.01.2005 на підставі розпорядження Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області №201 від 18.05.2004;
- скасувати відомості (запис) про речове право №12557343 у Державному реєстрі речових прав про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 3,5602 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0150, адреса: Чернігівська область, Варвинський район, с/рада Озерянська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 806736174211;
- скасувати відомості (запис) про речове право №1291874 у Державному реєстрі речових прав про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0149, адреса: Чернігівська область, Варвинський район, с/рада Озерянська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 82347074211;
- визнати за ОСОБА_1 , право на земельну ділянку (пай) в колективній власності КСП «Озеряни», яке знаходилось на території села Озеряни Варвинського (на даний час Прилуцького) району Чернігівської області, розміром 4,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №068061, виданого на підставі розпорядження Варвинської районної державної адміністрації №212 від 26.06.1996.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 . На день смерті ОСОБА_5 була зареєстрована в м.Чернігові, разом з позивачкою ОСОБА_1 . До спадкової маси входить право на земельну частку (пай) розміром 4,87 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості) на території Озерянської сільської ради, що належало спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №068061, виданого 28.06.1996.
10.10.2019 ОСОБА_1 звернулась до Варвинської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав та дізналася, що до майна померлої ОСОБА_5 вже заведена спадкова справа № 47/2003 за заявою двоюрідної внучки спадкодавця ОСОБА_6 та 04.02.2003 видано на ім`я ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 453 на вказану земельну частку (пай).
Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25.05.2021 у справі № 731/540/20 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , яке постановою Чернігівського апеляційного суду від 18.10.2021 залишено без змін. Визнано недійсним заповіт від 13.11.1996, складений ОСОБА_5 , яка померла в м.Чернігів ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений секретарем Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області Демиденко Г.Г. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.02.2003, зареєстроване в реєстрі за № 453, видане після смерті ОСОБА_5 державним нотаріусом Варвинської державної нотаріальної контори на земельну частку (пай) за № 561 на ім`я ОСОБА_7 . У задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну частку (пай) № 561 із земель, що перебували у колективній власності КСП «Озеряни» Варвинського району Чернігівської області, розміром 4,87 га, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , відмовлено.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.02.2022 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належного прийняття спадщини після смерті матері.
Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 30.01.2024 у справі № 731/826/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 068061, виданий 28.06.1996, реалізовано, тобто ОСОБА_7 видано державний акт серії ЧН № 005116 від 27.01.2005 на право власності на земельну ділянку загальною площею 7,4830 га замість двох сертифікатів: серії ЧН № 068061 та серії ЧН № 068046. Таким чином, земельна ділянка загальною площею 7,4830 га фактично складається з двох відокремлених земельних ділянок: 1) земельна ділянка площею 3,5602 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0150; 2) земельна ділянка площею 3,9228 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0149. Державний акт № 005116 від 27.01.2005 видано ОСОБА_7 на підставі розпорядження Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області № 201 від 18.05.2004.
При цьому з Інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 378549852 від 15.05.2024 вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3,5602 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0150, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Озерянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна: 806736174211, дата державної реєстрації: 16.12.2015. 
Водночас з Інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 378277920 від 13.05.2024 вбачається, що власником земельної ділянки площею 3,9228 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0149, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Озерянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна: 82347074211, дата державної реєстрації: 13.06.2013, є ОСОБА_3 . Документ, поданий для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину № 883 від 13.06.2013.
Сторона позивача звертає увагу суду на те, що їм невідомо про всі законні підстави набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 3,9228 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0149, оскільки в листах ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області вказано, що власником земельної ділянки площею 3,9228 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0149, як і земельної ділянки площею 3,5602 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0150, є ОСОБА_2 .
Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 16.05.2025 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області, ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Прилуцька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова», приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Пушкарьова-Гезердава Н.О. про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування записів про державну реєстрацію права власності та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, відмовлено.
В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, що не має можливості скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 005116 від 27.01.2005, виданий ОСОБА_2 , оскільки вказана земельна ділянка площею 7,4830 га містить у своєму складі земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та немає стосунку до спадщини позивача ОСОБА_1 . При цьому за матеріалами справи неможливо встановити, яка саме площа тієї частини земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 . Позивач, в свою чергу, жодних доказів на обґрунтування таких вимог не надав. Сертифікат спадкодавця ОСОБА_5 реалізовано та на сьогоднішній день він не є чинним, а спадковим майном, яке збереглося, є вже не право на отримання земельної частки (паю), а частина земельної ділянки виділеної в натурі, то позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за нею права на земельну частку (пай) є неналежним способом захисту порушеного права на спадщину, оскільки не відновить її порушених спадкових прав.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення районного суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25.05.2021 у справі № 731/540/20, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 18.10.2021 встановлено, що ОСОБА_4 не мала права на спадкування за заповітом майна після смерті матері позивачки ОСОБА_5 , в тому числі не мала права на земельну частку (пай) розміром 4,87 га.
Вказує, що ОСОБА_8 належить право на земельну частку (пай), розміром 4,87 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебуває в колективній власності колишнього КСП «Озеряни», у відповідності до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 068046, виданого на підставі розпорядження Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 06.06.1996 № 212 та зареєстрованого 28.06.1996 за № 546, проте підпис ОСОБА_8 щодо отримання зазначеного сертифікату відсутній. В подальшому, на підставі свідоцтва на спадщину від 30.08.2000, серії АВН № 665320 відбувся перехід права на земельну частку (пай) до ОСОБА_9 , про що внесено відповідний запис до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Озеряни» 31.08.2000 № 546. 
Зазначає, що на підставі розпорядження Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області №201 від 18.05.2004, ОСОБА_4 , взамін Сертифікатів на земельну частку (пай) серії ЧН №068046 та ЧН №068061 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЧН №005116, загальною площею 7,4830 га, яка складається з двох відокремлених одна від одної земельних ділянок, а саме: земельна ділянка площею 3,5602 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0150 та земельна ділянка площею 3,9228 га, кадастровий номер 741183200:06:000:0149 (судом встановлено що правильний кадастровий номер 7421183200:06:000:0446), цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, про що 27.01.2005 в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі, зроблено запис №313.
Наголошує на тому, що ОСОБА_4 використала право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЧН №005116, загальною площею 7,4830 га від 07.01.2005 на підставі двох сертифікатів на право на земельну частку (най) серії ЧН №068046 та серії ЧН №068061, один з яких, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧН №068061 в свій час був виданий матері позивачки - ОСОБА_5 , па підставі рішення Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області від 26.06.1996 №212 та був нібито успадкований ОСОБА_4 на підставі заповіту ОСОБА_5 від 13.11.1996, який в подальшому визнаний судом недійсним. Оскільки Державний акт від 07.01.2005 виданий ОСОБА_4 з врахуванням Сертифікату на право на земельну частку (пай), серії ЧН №068061, на який вона не мала права у зв`язку з відсутністю в неї права на його спадкування, то вказаний Державний акт виданий протиправно та як наслідок має бути визнаний судом недійсним.
Стверджує, що в неї відсутній оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧН №068061, виданий 28.06.1996, оскільки ОСОБА_4 протиправно реалізовано (на той час ще не скасоване) своє право на земельну частку (пай), шляхом заміни Сертифікату на Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЧН №005116 від 27.01.2005. Оригінал вказаного сертифікату має перебувати в Прилуцькій районній державній адміністрації, яка згідно адміністративно-територіального устрою України є правонаступником Варвинської районної державної адміністрації, яка видавала вказаний Державний акт взамін Сертифікату на земельну частку (пай).
Вважає, що ОСОБА_4 не мала права на отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 7,4830 га, який видано на підставі недійсного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.02.2003. Відповідачка могла б отримати Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін правомірно успадкованого нею Сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 4,87 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), серії ЧН №068046, який в свій час був виданий ОСОБА_8 .
Зазначає, що в оскаржуваному рішенні встановлено, що в оспорюваному Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 005116 від 27.01.2005 допущено помилку, а саме помилково зазначено кадастровий номер 7421183200:06:000:0149 замість правильного 7421183200:06:000:0446, тому ОСОБА_3 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7421183200:06:000:0149 площею 2,00 га та не має жодного стосунку до спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з таким висновком позивачка погоджується та в цій частині вважає його правильним.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційних скарг та додані до них матеріали справи.
У відзиві на апеляційну скаргу, Прилуцька районна державна адміністрація просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що Варвинська селищна рада Прилуцького району Чернігівської області є розпорядником земель, які не сформовані в земельні ділянки, зокрема, і не витребуваних земельних ділянок (паїв), проте її не залучено до участі у справі, як належного відповідача. Крім того, апеляційна скарга не містить жодного, підтвердженого доказами, факту порушенням Прилуцькою районною державною адміністрацією прав позивачки. За таких обставин позивачці слід відмовити в задоволенні позову.
Вважає, що районний суд правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (а.с. 21, том 1).
Спадкова справа щодо майна померлої (а.с. 132-150, том 1) заведена за заявою ОСОБА_10 (а.с. 132, том 1), яка повідомила нотаріусу, що вона є спадкоємцем ОСОБА_5 за заповітом від 13.11.1996 (а.с. 133, том 1), подала нотаріусу оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 068061, виданий Варвинською РДА 28.06.1996, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 561 (а.с. 133-134, том 1) та 04.02.2003 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 453, на спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) розміром 4,87 в умовних кадастрових гектарах, що належав померлій на підставі сертифіката серії ЧН № 068061 (а.с. 135 зворот, том 1).
Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25.05.2021 по справі № 731/540/20 (а.с. 31-34, том 1) визнано недійсним заповіт від 13.11.1996, складений ОСОБА_5 , а також визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.02.2003, зареєстроване в реєстрі за № 453, видане після смерті ОСОБА_5 державним нотаріусом Варвинської державної нотаріальної контори на земельну частку (пай) за № 561 на ім`я ОСОБА_7 .
Крім того, вказаним рішенням відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну частку (пай) № 561 із земель, що перебували у колективній власності КСП «Озеряни» Варвинського району Чернігівської області, розміром 4,87 га, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (а.с. 188-191, справа № 731/540/20).
В цій частині рішення суду мотивоване тим, що стороною позивача не доведено той факт, що на час розгляду справи право на земельну частку (пай) не реалізовано, та на підставі відповідного сертифіката не видано державний акт, що є визначальним при вирішенні справи.
Крім того, за висновком суду, сторона позивача не надала жодних доказів, які б підтверджували право ОСОБА_5 на земельну частку (пай), зокрема: державного акта, виданого КСП «Озеряни» на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області; списку-додатку до вказаного Державного акта, до якого включено ОСОБА_5 ; оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 068061; будь-яких документів на підтвердження того, що ОСОБА_5 була членом КСП (наприклад, протоколу зборів колгоспників КСП, протоколу засідання правління колгоспу, копії статуту КСП, яка б містила відомості про порядок набуття членства в товаристві та порядок виходу.
При цьому відповідно до довідки Міжрайонного управління у Варвинському та Срібнянському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №29-25-0.191-28/116-21, виданої 15.02.2021 на адвокатський запит представника відповідача, ОСОБА_5 відсутня у списку-додатку до Державного акта ІІ-ЧН № 000114, виданого КСП «Озеряни» на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 174, справа № 731/540/20).
10.10.2019 Варвинська державна нотаріальна контора повідомила позивачу ОСОБА_1 , що вона не подала заяву про прийняття спадщини, а тому їй необхідно звернутися до суду з вимогою про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 24, справа № 731/826/23).
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.02.2022 у справі № 751/9843/21 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належного прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 41-42, том 1).
Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 30.01.2024 по справі № 731/826/23 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , поданої в її інтересах представником ОСОБА_11 , до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Перша Прилуцька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.
Рішення суду обґрунтоване тим, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Предметом спору у справі є підтвердження права на земельну частку (пай), однак, як встановлено судом, таке право було реалізовано. Іншим спадкоємцем використано право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримано державний акт. Відтак, визнання права на земельну частку (пай) за рішенням суду зобов`яже відповідача повторно виділити земельну ділянку у власність, що є неприпустимим.
За таких обставин, у справі № 731/456/24 питання належності позивачу ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після матері ОСОБА_5 , з варіаціями в складі учасників справи та в підставах позову, розглядається судом втретє.
У листі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 18-25-0.3-6445/2-23 від 13.12.2023 вказано, що відповідно до розпорядження Варвинської РДА від 18.05.2004 № 201 ОСОБА_7 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 005116, загальною площею 7,4830 га (пай № НОМЕР_1 та № 280) (ділянка № НОМЕР_2 , площа 3,5602 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0150)+(ділянка № НОМЕР_3 , площа 3,9228 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0149)), за цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований 27.01.2005 в Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 313 на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області. Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЧН№005116, був виготовлений та виданий ОСОБА_7 взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 068046 та серії ЧН № 068061 (а.с. 124, справа № 731/826/23).
Вказані земельні ділянки перенесені до ДЗК з відкриттям поземельної книги від 16.09.2015 на земельну ділянку з кадастровим номером 7421183200:06:000:0150, площею 3,5602 га, та від 19.04.2021 на земельну ділянку з кадастровим номером 7421183200:06:000:0446, площею 3,9230 га (а.с. 125, справа № 731/826/23). Власником земельних ділянок станом на 02.01.2024 є ОСОБА_2 (а.с. 146-147, справа № 731/826/23).
Тобто у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 005116 від 27.01.2005 допущено помилку, а саме помилково зазначено кадастровий номер 7421183200:06:000:0149 замість правильного - 7421183200:06:000:0446.
За таких обставин суд констатує, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7421183200:06:000:0149, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 66, том 1).
З листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.3-2363/2-24 від 16.04.2024 вбачається, що інформацію щодо конкретного кадастрового номера земельної ділянки, яка була надана взамін сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ЧН № 068061, визначити неможливо, так як відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складення державних актів на право власності на земельні частки (паї) громадян на території Озерянської сільської ради за ОСОБА_7 визначено тільки номери паїв № 279 та № 280. Тобто визначити, яка саме земельна ділянка виділена на підставі якого сертифіката, неможливо (а.с. 59, том 1).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що не має можливості скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 005116 від 27.01.2005, виданий ОСОБА_2 , оскільки вказана земельна ділянка площею 7,4830 га містить у своєму складі земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності та немає стосунку до спадщини позивача ОСОБА_1 . При цьому за матеріалами справи неможливо встановити, яка саме площа тієї частини земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 . Позивач, в свою чергу, жодних доказів на обґрунтування таких вимог не надав. Сертифікат спадкодавця ОСОБА_5 реалізовано та на сьогоднішній день він не є чинним, а спадковим майном, яке збереглося, є вже не право на отримання земельної частки (паю), а частина земельної ділянки виділеної в натурі, то позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за нею права на земельну частку (пай) є неналежним способом захисту порушеного права на спадщину, оскільки не відновить її порушених спадкових прав.
Проте з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись суд апеляційної інстанції, оскільки до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, враховуючи наступне.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Частиною другою статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (частини перша, друга статті 78 ЗК України, тут і далі у редакції, чинній на момент отримання позивачем земельної ділянки у власність).
Відповідно до частини першої та п`ятої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина перша статті 125 ЗК України).
У статті 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом.
За матеріалами справи, рішенням Варвинського районного суду Чернігівсько області від 25.05.2021 у справі № 731/540/20 (а.с. 31-34, том 1), залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 18.10.2021 (а.с. 35-40, том 1), позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсним заповіт від 13.11.1996, складений ОСОБА_5 , яка померла в м. Чернігів 20.10.2000, посвідчений секретарем Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області Демиденко Г.Г.
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.02.2003, зареєстроване в реєстрі за № 453, видане після смерті ОСОБА_5 державним нотаріусом Варвинської державної нотаріальної контори на земельну частку (пай) за № 561 на ім`я ОСОБА_7 .
У задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну частку (пай) № 561 із земель, що перебували у колективній власності КСП «Озеряни» Варвинського району Чернігівської області, розміром 4,87 га, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , відмовлено.
В цій частині рішення суду мотивоване тим, що стороною позивача не доведено той факт, що на час розгляду справи право на земельну частку (пай) не реалізовано, та на підставі відповідного сертифіката не видано державний акт, що є визначальним при вирішенні справи. Також, сторона позивача не надала жодних доказів, які б підтверджували право ОСОБА_5 на земельну частку (пай), зокрема: державного акта, виданого КСП «Озеряни» на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області; списку-додатку до вказаного Державного акта, до якого включено ОСОБА_5 ; оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 068061; будь-яких документів на підтвердження того, що ОСОБА_5 була членом КСП (наприклад, протоколу зборів колгоспників КСП, протоколу засідання правління колгоспу, копії статуту КСП, яка б містила відомості про порядок набуття членства в товаристві та порядок виходу.
При цьому відповідно до довідки Міжрайонного управління у Варвинському та Срібнянському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №29-25-0.191-28/116-21, виданої 15.02.2021 на адвокатський запит представника відповідача, ОСОБА_5 відсутня у списку-додатку до Державного акта ІІ-ЧН № 000114, виданого КСП «Озеряни» на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 174, справа № 731/540/20).
Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.02.2022 у справі № 751/9843/21 заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт належного прийняття спадкоємицею ОСОБА_1 спадщини, що залишилась після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернігові (а.с. 41-42, том 1).
Рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 30.01.2024 по справі № 731/826/23 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , поданої в її інтересах представником ОСОБА_11 , до Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Перша Прилуцька державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.
Рішення суду обґрунтоване тим, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Предметом спору у справі є підтвердження права на земельну частку (пай), однак, як встановлено судом, таке право було реалізовано. Іншим спадкоємцем використано право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримано державний акт. Відтак, визнання права на земельну частку (пай) за рішенням суду зобов`яже відповідача повторно виділити земельну ділянку у власність, що є неприпустимим.
Як встановлено за матеріалами справи в листі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 18-25-0.3-6445/2-23 від 13.12.2023 вказано, що відповідно до розпорядження Варвинської РДА від 18.05.2004 № 201 ОСОБА_7 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 005116, загальною площею 7,4830 га (пай № НОМЕР_1 та № 280) (ділянка № НОМЕР_2 , площа 3,5602 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0150) та (ділянка № НОМЕР_3 , площа 3,9228 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0149)), за цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований 27.01.2005 в Книзі записів державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 313 на території Озерянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області. Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЧН№005116, був виготовлений та виданий ОСОБА_7 взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 068046 та серії ЧН № 068061 (а.с. 124, справа № 731/826/23).
Вказані земельні ділянки перенесені до ДЗК з відкриттям поземельної книги від 16.09.2015 на земельну ділянку з кадастровим номером 7421183200:06:000:0150, площею 3,5602 га, та від 19.04.2021 на земельну ділянку з кадастровим номером 7421183200:06:000:0446, площею 3,9230 га (а.с. 125, справа № 731/826/23). Власником земельних ділянок станом на 02.01.2024 є ОСОБА_2 (а.с. 146-147, справа № 731/826/23).
Тобто у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 005116 від 27.01.2005 допущено помилку, а саме помилково зазначено кадастровий номер 7421183200:06:000:0149 замість правильного - 7421183200:06:000:0446.
За таких обставин, ОСОБА_3 , яка є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7421183200:06:000:0149, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 66, том 1), є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки позивачем не доведено порушення її прав саме ОСОБА_3 , яка є власником земельної ділянки, яка не є предметом спору, отже є не обґрунтовані вимоги в частині скасування запису про речове право на земельну ділянку, яка їй належить.
З листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.3-2363/2-24 від 16.04.2024 вбачається, що інформацію щодо конкретного кадастрового номера земельної ділянки, яка була надана взамін сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ЧН № 068061, визначити неможливо, так як відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні частки (паї) громадян на території Озерянської сільської ради за ОСОБА_7 визначено тільки номери паїв № 279 та № 280. Тобто визначити, яка саме земельна ділянка виділена на підставі якого сертифіката, неможливо (а.с. 59, том 1).
Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).
За приписами статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
У постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 676/3272/19 зазначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом.
Наведений висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 20 серпня 2019 року у справі № 911/714/18,від 13 жовтня 2020 року у справі № 911/1413/19 та від 26 серпня 2021 року у справі № 924/949/20, від 10 січня 2023 року у справі № 297/2159/17.
У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).
Виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.
Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11 (провадження № 14-525цс18), від 30 травня 2018 року у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс18), постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 297/1903/16-ц (провадження № 61-26296св18).
Встановлено, що Державний акт від 07.01.2005 виданий ОСОБА_6 з врахуванням Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 068061, який вона отримала на підставі заповіту, проте рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25.05.2021 по справі № 731/540/20 (а.с. 31-34, том 1), яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 18.10.2021 (а.с. 35-40, том 1), заповіт від 13.11.1996, складений ОСОБА_5 визнано недійсним, а також визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.02.2003, зареєстроване в реєстрі за № 453, видане після смерті ОСОБА_5 державним нотаріусом Варвинської державної нотаріальної контори на земельну частку (пай) за № 561 на ім`я ОСОБА_7 .
Крім того, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24.02.2022 у справі № 751/9843/21 задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належного прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 41-42, том 1).
Таким чином, Державний акт від 07.01.2005 виданий ОСОБА_6 з врахуванням Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 068061 порушує права позивачки ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після померлої матері ОСОБА_5 , отже висновки суду першої інстанції в частині не задоволення вимог не є обґрунтованими та не відповідають встановленим обставинам справи.
Факт неправомірності набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відповідачки ОСОБА_2 підтверджений рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25.05.2021 по справі № 731/540/20, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 18.10.2021(а.с. 31-40, том 1), отже висновок суду першої інстанції в частині відсутності підстав для скасування Державногно акту не відповідає нормам права, оскільки ним посвідчено і право власності на іншу земельну ділянку, враховуючи також допущенні помилки в частині зазначення у вказаному державному акті кадастрових номерів земельної ділянки, яка фактично не належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , а належить відповідачу ОСОБА_3 .
Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; (пункт 3); судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9).
Частинами першою та другою статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Згідно із пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ № 7 відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (абзац третій).
Як встановлено судом першої інстанції, а також підтверджено судовими рішеннями, що підставою для набуття права власності на земельну ділянку ОСОБА_7 є свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04.02.2003, зареєстроване в реєстрі за № 453, видане після смерті ОСОБА_5 державним нотаріусом Варвинської державної нотаріальної контори на земельну частку (пай) за № 561 на ім`я ОСОБА_7 , яке скасовано у судовому порядку, також на підставі якого 07.01.2005 ОСОБА_6 видано Державний акт, з врахуванням Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧН №068061 та проведена державна реєстрація права на земельну ділянку ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку всупереч установленого законом порядку.
Таким чином, враховуючи наявність підстав для визнання недійсним та скасування Державного акту від 07.01.2005, виданого ОСОБА_6 наявні підстави і для скасування відомостей (записів) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ОСОБА_2 на земельні ділянки площею 3,5602 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0150 та площею 3,923 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0446, які зареєстровані на підставі скасованого Державного акту.
Разом з тим, відсутні підстави для скасування відомостей (запису) про речове право №1291874 у Державному реєстрі права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0149, адреса: Чернігівська область, Варвинський район, с/рада Озерянська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 82347074211, оскільки вказані записи не порушують права позивача, враховуючи встановлені обставини за яких наявні підстави для визнання недійсним та скасування виданого на ім`я ОСОБА_7 . Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 005116 на земельну ділянку площею 7,4830 га.
Крім того, відповідно до частини першої статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.
Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.
Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Отже, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині не задоволення вимог про визнання права власності на земельну ділянку (пай), оскільки звернулись до суду з позовом про визнання за ОСОБА_1 , права на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «Озеряни», яке знаходилось на території с. Озеряни Варвинського (на даний час Прилуцького) району Чернігівської області, розміром 4,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧН №068061, виданого на підставі розпорядження Варвинської районної державної адміністрації №212 від 26.06.1996.
Зазначений позов суд розглянув за участі відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Прилуцька районна державна адміністрація Чернігівської області, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004, позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.
Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України). 
Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.
Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.
Отже, доводи апеляційної скарги, щодо того, що у позивачки відсутній оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧН №068061, виданий 28.06.1996, оскільки ОСОБА_4 протиправно реалізовано (на той час ще не скасоване) своє право на земельну частку (пай), шляхом заміни Сертифікату на Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЧН №005116 від 27.01.2005, а оригінал вказаного сертифікату має перебувати в Прилуцькій районній державній адміністрації, яка згідно адміністративно-територіального устрою України є правонаступником Варвинської районної державної адміністрації, яка видавала вказаний Державний акт взамін Сертифікату на земельну частку (пай), а також не можливість реалізувати свого права на отримання спадщини, яка складається з права на земельну частку (пай) згідно Сертифікату серія ЧН №068061, не можуть бути підставою, для задоволення цих вимог, оскільки вказані позовні вимоги не можуть бути вирішені судом за відсутності належного відповідача, не залежно від того, якими доказами обґрунтовує позивач заявлені вимоги, враховуючи що належним відповідачем в цій частині позовних вимог є Варвинська селищна рада Прилуцького району Чернігівської області.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення в частинні вирішення позовних вимог про визнання недійсним та скасування виданого на ім`я ОСОБА_6 . Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 005116 загальною площею 7,4830 га та скасування відомості (записи) про речове право №12557343, №15727411 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ОСОБА_2 на земельні ділянки площею 3,5602 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0150, та площею 3,923 га, кадастровий номер 7421183200:06:000:0446, є обґрунтованими. У задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 16.05.2025 скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №757/29103/20-ц зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.
Представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснював адвокат Кравченко В.В. згідно з ордером на надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 08.09.2024 (а.с. 18).
08.09.2023 між адвокатом Кравченком В.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 16- 17, том 1).
На підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу надано суду квитанцію до прибуткового касового ордера від 13.05.2024 (а.с. 67, том 1 ) та акт-розрахунок від 13.05.2024 на суму 8000 грн (а.с. 68, том 1). 
Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн за розгляд справи в суді першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України). 
Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 сплатила судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в розмірі 4844,80 грн (а.с. 90, том 1).
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 сплатила судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 5450,40 грн (а.с. 168, 177, том 2), оскільки судом задоволено позов щодо двох позовних вимог, тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн за розгляд справи судом першої інстанції та в сумі 3633,60 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 16 травня 2025 року – скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, скасування записів про державну реєстрацію права власності та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом – задовольнити частково.
Визнати недійсним та скасувати виданий на ім`я ОСОБА_7 Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 005116 на земельну ділянку площею 7,4830 га.
Скасувати відомості (записи) про речове право №12557343, №15727411 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 3,5602 га кадастровий номер 7421183200:06:000:0150 та 3,923 га кадастровий номер 7421183200:06:000:0446.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 8000,00 грн за розгляд справи судом першої інстанції та судовий збір 3633,60 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 16.02.2026.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідачі:
ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).
ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ). 
Прилуцька районна державна адміністрація Чернігівської області, юридична адреса: 17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Київська, 220, код ЄДРПОУ 04061808.
Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській облаті, юридична адреса: 14000, м. Чернігів, вул. П`ятницька, буд. 11-А, код ЄДРПОУ 39764881.
Головуючий Судді: