Справа №583/4871/24 	Головуючий у суді у 1 інстанції -  ОСОБА_1 	
Номер провадження 11-кп/816/429/26 	Суддя-доповідач -  ОСОБА_2  	
Категорія - 93 	  	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2026 р. колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі: 
Судді-доповідача - ОСОБА_3 , 
суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6 
прокурора - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
обвинуваченої - ОСОБА_9 

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.05.2025, відносно 

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тростянець Охтирського району Сумської області, українки, громадянки України, непрацюючої, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , одруженої, раніше судимої

- 13.03.2023 Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, 
- 17.10.2024 Лебединським районним судом Сумської області за ч. 1 ст.191 КК України,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,- 
ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга першого заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_10 в якій він просив вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.05.2025 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким просив ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць. 
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених ОСОБА_9 за цим вироком та за попереднім вироком Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2024, прокурор просив остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців. В іншій частині вирок суду прокурор просив залишити без зміни.
Також прокурор просив дослідити наявні у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_9 дані щодо попередніх судимостей - вимогу про судимість, попередні вироки Тростянецького районного суду Сумської області від 13.03.2023 та Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2024.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. 
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_9 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2024 у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно ОСОБА_9 призначено до відбуття покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 320 грн процесуальних витрат.
Речовий доказ - електросамокат Segway Ninebot MAX G30 E11, після набрання вироком законної сили, визначено залишити в розпорядженні ОСОБА_11 . 

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначав, що фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченої він не оскаржує, однак вважав, що призначаючи останній покарання суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню та незастосування закону, який підлягає застосуванню, що обумовило ухваленню неправосудного судового рішення.
Прокурор звертав увагу на те, що ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у серпні 2024 року, тобто до ухвалення попереднього вироку Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2024 і за таких обставин остаточне покарання їй мало бути призначено на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.
Натомість суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання безпідставно застосував положення ст. 71 КК України, визначивши остаточну міру покарання за сукупністю вироків на підставі зазначеної норми КК України, що є порушенням і підставою для скасування вироку суду з ухваленням нового вироку. 

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали. 

Як встановлено судом першої інстанції в період дії воєнного стану, запровадженого по всій території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації відносно України, ОСОБА_9 на початку серпня місяця 2024 року, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, близько 14 години проходила по пров. Друкарському в м. Охтирка, де неподалік будинку № 9А помітила електросамокат Segway Ninebot MAX G30E ІІ. Після чого у ОСОБА_9 виник умисел на таємне викрадення електросамокату Segway Ninebot MAX G30E ІІ.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 на наступний день в серпні місяці 2024 року, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, близько 12 години повернулася до місяця, де виявила електросамокат Segway Ninebot MAX G30E ІІ. Маючи при собі балончик із чорною фарбою, ОСОБА_9 , з метою зміни індивідуальних властивостей електросамокату Segway Ninebot MAX G30E ІІ та унеможливлення подальшої ідентифікації електросамокату, перефарбувала його та залишила місце його зберігання. В подальшому, через тиждень, в серпні місяці 2024 року, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_9 повернулася до місця зберігання електросамокату та впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, таємно викрала електросамокат Segway Ninebot MAX G30E ІІ шляхом його переміщення до іншого місця зберігання, а саме у чагарники на території колишнього заводу по вул. Армійській, буд. 1 в м. Охтирка Сумської області.
В подальшому 02.09.2024 ОСОБА_9 у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, вирішила продати електросамокат Segway Ninebot MAX G30E ІІ. Реалізуючи свій злочинний умисел, за допомогою месенджеру написала ОСОБА_12 про пропозицію продажу самокату Segway Ninebot MAX G30E ІІ, на яку той погодився. 02.09.2024 близько 22 години ОСОБА_12 та ОСОБА_9 зустрілися у заздалегідь обумовленому місці на території колишнього заводу по вул. Армійській, 1 в м. Охтирка Сумської області, де ОСОБА_9 продемонструвала ОСОБА_12 викрадений електросамокат Segway Ninebot MAX G30E ІІ. Зрозумівши, що вказаний електросамокат викрадений, ОСОБА_12 повідомив про даний факт працівникам поліції, які прибули на місце та вилучили електросамокат Segway Ninebot MAX G30E ІІ.
Згідно висновку експерта № 4258/24 від 05.09.2024 ринкова вартість електричного самокату марки Segway Ninebot MAX G30E ІІ, помаранчевого кольору з білими вставками станом на 10.08.2024 року становить 22287,30 грн. 
В результаті вище зазначених протиправних дій, ОСОБА_9 завдала потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 22 287,30 грн. 

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка апеляційну скаргу прокурора підтримала, просила вирок суду скасувати в частині призначеного обвинуваченій покарання і ухвалити в цій частині новий вирок, з урахуванням положень ч.4 ст. 70 КК України, думки обвинуваченої ОСОБА_9 яка поклалася на розсуд суду, захисника ОСОБА_8 , яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів дійшла такого висновку. 

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинувачено ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за яке її засуджено, в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується, як і правильність встановлених судом фактичних обставин справи та правова кваліфікція дій обвинуваченої ОСОБА_9 , а тому в їх аналіз колегія суддів не вдається. 
Водночас, прокурор наголошував на неправильному застосуванні судом першої інстанції при призначенні обвинуваченій покарання закону України про кримінальну відповідальність, зокрема положень ст.71 КК України замість положень ч. 4 ст. 70 КК України. 
Перевіривши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає їх слушними виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Водночас, при ухваленні оскаржуваного вироку, суд першої інстанції порушив зазначені вимоги закону та положення ст.ст. 70, 71 КК України, про що правильно зауважив прокурор.
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання покарань.
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановления вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановления попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у серпні 2024 року, тобто до ухвалення попереднього вироку Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2024 і за таких обставин остаточне покарання їй мало бути призначено судом першої інстанції на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.
Проте суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання безпідставно застосував положення ст. 71 КК України, визначивши остаточну міру покарання за сукупністю вироків на підставі зазначеної норми КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
За встановленого, колегія суддів таку сукупність обставин вважає неправильним застосуванням судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, та незастосування закону, який підлягає застосуванню, що в цілому ставить під сумнів законність ухваленого вироку.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни та скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи встановлене та погоджуючись з доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає за необхідне вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.05.2025, в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_9 покарання, скасувати і в цій частині ухвалити новий вирок, яким останній призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України тотожне тому, що визначив суд першої інстанції - 5 років 1 місяць позбавлення волі, однак з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_9 слід призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених ОСОБА_9 за цим вироком та за попереднім вироком Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2024, однак більш суворого, з урахуванням особи обвинуваченої, ніж визначив суд першої інстанції. 
Керуючись ч.15 ст. 615 ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, - 
УХВАЛИЛА: 

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.
Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.05.2025 відносно ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначити покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі. 
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених ОСОБА_9 за цим вироком та за попереднім вироком Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2024, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. 
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а ОСОБА_9 , яка тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення їй його копії. 
СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5