МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2026 р.  	№ 400/1550/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 	

до відповідача	ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач, або ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та просить суд:
-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 протягом п`яти робочих днів з дня отримання запиту відповіді на запит на інформацію від 20 січня 2026 року, який надіслано листом з описом вкладення №5521400046725 та одержано адресатом 22 січня 2026 року;
-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 , надати ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію від 20 січня 2026 року, який надіслано листом з описом вкладення №5521400046725 та одержано адресатом 22 січня 2026 року, невідкладно.
На обґрунтування позову позивач зазначив, що надіслав на поштову адресу відповідача запит на інформацію, відповідь на який на час звернення з позовом не надано у встановленому законом порядку та строк, чим порушено права позивача на інформацію. Як на правову підставу позову позивач послався на Закон України "Про доступ до публічної інформації".
Відповідач позов не заперечив.
Із заяв по суті та доданих до них доказів, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
20.01.2026 позивач надіслав на поштову адресу відповідача листом з описом вкладення № 5521400046725 запит на інформацію, в якому просив:
1. Повідомити, чи надсилалась ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повістка про виклик. Якщо надсилалась, - прошу повідомити дату та номер такої повістки, а також дату її вручення адресату;
2. Повідомити, чи складався уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; Якщо складався, - прошу надати належним чином оформлену копію такого протоколу;
3. Повідомити, чи виносилась уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Якщо виносилась, - прошу надати належним чином оформлену копію такої постанови;
4. Повідомити, чи внесено ІНФОРМАЦІЯ_3 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр "Оберіг") відомості про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , правил військового обліку (стаття 210 КУпАП) та/або законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (стаття 210-1 КУпАП). Якщо вносились, - прошу повідомити суть скоєного правопорушення та підстави внесення таких відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (шифр "Оберіг");
5. Повідомити, чи надсилалось ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу Первомайського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції звернення щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Якщо надсилалось, - прошу повідомити суть скоєного правопорушення та підстави надсилання такого звернення;
6. Надіслати запитувану інформацію на поштову адресу запитувача не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
22.01.2026 поштове відправлення № 5521400046725 вручено адресату за довіреністю.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Згідно з абзацом 4 частини першої статті 1 Закону України від 02.10.1992 № 2657 "Про інформацію" (далі - Закон № 2657), інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Відповідно до частин першої-другої статті 11 Закону № 2657, інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з частинами першою-другою статті 21 Закону № 2657, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.
Стаття 1 Закону України від 13.01.2011 № 2939 "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939)визначає, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону № 2657, право на доступ до публічної інформації гарантується максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.
Пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2939 визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Статтею 12 Закону № 2939 визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:
1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;
2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;
3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 2939, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;
5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.
Згідно з частинами першою-другою статті 19 Закону № 2939, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 20 Закону № 2939, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до статей 1-3 Закону України від 16.03.2017 № 1951-VIII "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" (далі - Закон № 1951), Реєстр - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період.
До основних засад ведення Реєстру належать обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; повнота та актуалізація відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Органи ведення Реєстру (яким, зокрема, є відповідач) забезпечують актуалізацію відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів (частина дев`ята статті 5 Закону № 1951).
Варто зауважити, що Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово у своїх постановах, застосовуючи частину першу статті 1 Закону № 2939, зазначала про такі обов`язкові ознаки публічної інформації, як документованість, створення (отримання) інформації суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх повноважень або знаходження у володінні цього суб`єкта з інших підстав. Розпорядник публічної інформації зобов`язаний надати ту публічну інформацію, якою він володіє і яка певним чином задокументована (відображена на матеріальних носіях) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 9901/22/20, від 19.10.2023 у справі № 9901/337/21).
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Судом установлено, що зміст питань у зверненні до відповідача не відповідає вимогам публічної інформації, а отже відповідач мав розглянути таке звернення в порядку Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 393, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до приписів статті 15 Закону № 393, посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Згідно зі статтею 20 Закону № 393, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.
Підсумовуючи викладене, аргументи позивача про порушення строку розгляду заяви є безпідставними, оскільки ґрунтувались на підставі приписів норм Закону України "Про доступ до публічної інформації", натомість відповідач мав здійснити розгляд заяви позивача в порядку, передбаченим Законом України "Про звернення громадян".
Суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів надання відповіді відповідачем на звернення. Водночас відповідачем відзиву до суду не надано та позов не заперечено.
Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач мав надати відповідь на звернення позивачу. Матеріалами справи підтверджено невиконання такого обов`язку, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судові витрати у справі становить судовий збір, сплачений позивачем за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, який на підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Суд вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України , суд
ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на звернення від 20.01.2026.
3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 відповідь на звернення від 20.01.2026.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі в розмірі 1064,96.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна