ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р.  м. Київ Справа № 911/2991/25 

Розглянувши матеріали справи за позовом Комунального підприємства «Рівнеелектроавтотранс» Рівненської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс» Рі Груп»
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 5 579 649,60 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.
За участю представників сторін:
від позивача: Варжель О.М.;
від відповідача: Лосич Т.С., Савлук І.М.

Обставини справи:
В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Комунального підприємства «Рівнеелектроавтотранс» Рівненської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс» Рі Груп» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 5 579 649,60 грн.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.10.2025 відкрито провадження у справі № 911/2991/25 за правилами загального позовного провадження. Сторони належним чином повідомлені про дане судове провадження. 
В ході підготовчого провадження у справі № 911/2991/25 судові засідання відкладались з метою з`ясування усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.
За наслідками підготовчого провадження у справі позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував. Також сторони зазначили про те, що ними повідомлено про всі відомі обставини справи, та надані суду всі наявні у них докази. 
На виконання вимог ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом під час підготовчого провадження у справі № 911/2991/25 вирішено питання та вчинено усі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду по суті.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.12.2025.
У судовому засіданні 22.12.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідача проти позову заперечували.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.
Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.
У зв`язку з чим, в судовому засіданні 22.12.2025 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з викладених у позові обставин, Комунальним підприємством «Рівнеелектроавтотранс» Рівненської міської ради подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс» Рі Груп» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 5 579 649,60 грн. У позові позивач просить: 
- визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 10.07.2024 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 3 від 01.01.2024, укладеного між Комунальним підприємством «Рівнеелектроавтотранс» Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс» Рі Груп».
- визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 12.08.2024 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 3 від 01.01.2024, укладеного між Комунальним підприємством «Рівнеелектроавтотранс» Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс» Рі Груп».
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс» Рі Груп» на користь Комунального підприємства «Рівнеелектроавтотранс» Рівненської міської ради 5 579 649,60 грн. безпідставно сплачених грошових коштів. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами публічної закупівлі UA-2023-12-07-019430-a за процедурою відкритих торгів з особливостями між Комунальним підприємством «Рівнеелектроавтотранс» Рівненської міської ради (позивач, Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс» Рі Груп» (відповідач, Постачальник) 01.01.2024 було укладено Договір № 3 про постачання електричної енергії споживачу (далі – Договір).
Даний Договір укладений у відповідності до вимог Закону України «Про публічні закупівлі», постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» (далі - Особливості здійснення публічних закупівель), Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ).
Відповідно до пункту 2.1. Договору Постачальник постачає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Найменування предмету закупівлі: Електрична енергія (код згідно ДК 021:2015: 09310000-5 - Електрична енергія).
Відповідно до пункту 3.1.8 глави 3.1 розділу III ПРРЕЕ Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.
Згідно з п. 1 Комерційної пропозиції, що є Додатком № 2 до Договору, ціна на електричну енергію за 1 кВт*год становить 6,682284 з ПДВ. Дата початку постачання електричної енергії Споживачу: 01.01.2024.
Відповідно до Додатку № 3 до Договору «Договірні величини споживання електричної енергії на 2024 р.» обсяги постачання електричної енергії на момент підписання Договору становили 7 752,412 тис. кВт*год.
Відповідно до пункту 5.1 Договору загальна сума договору становить 51 803 818,67 грн.
Протягом дії Договору, на підставі пункту 13.8 Договору між позивачем та відповідачем було укладено п`ять додаткових угод:
- Додатковою угодою № 1 від 07.02.2024 Сторони погодили зменшення ціни електричної енергії з 01.01.2024 у відповідності до пункту 13.8.5 Договору та підпункту 5 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель та встановили ціну - 6,1542 грн. з ПДВ за 1 кВт*год.
- Додатковою угодою № 2 від 11.03.2024 Сторони погодили зменшення ціни електричної енергії з 01.02.2024 у відповідності до пункту 13.8.5 Договору та підпункту 5 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель та встановили ціну - 5,434284 грн. з ПДВ за 1 кВт*год.
- Додатковою угодою № 3 від 07.06.2024 сторони внесли зміни до Договору, згідно з якими ціна електричної енергії становила 6,394284 грн. з ПДВ за 1 кВт*год. та застосовувалася до договірних величин споживання електричної енергії з 01.05.2024. За цією додатковою угодою ціна електричної енергії зменшилася на 4,31% від ціни, яка була визначена сторонами в Договорі за результатами процедури закупівлі.
- Додатковою угодою № 4 від 10.07.2024 сторони внесли зміни до Договору, згідно з якими ціна електричної енергії становила 8,005932 грн. з ПДВ за 1 кВт*год. та застосовувалася до договірних величин споживання електричної енергії з 01.06.2024. За цією додатковою угодою відповідно до пункту 13.8.2 Договору та підпункту 2 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель ціну було збільшено на 19,81% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в Договорі за результатами процедури закупівлі.
- Додатковою угодою № 5 від 12.08.2024 сторони внесли зміни до Договору, згідно з якими ціна електричної енергії становила 8,434284 грн. з ПДВ за 1 кВт*год. та застосовувалася до договірних величин споживання електричної енергії з 01.07.2024. За цією додатковою угодою відповідно до пункту 13.8.2 Договору та підпункту 2 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель ціну було збільшено на 26,22% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в Договорі за результатами процедури закупівлі.
Таким чином, внаслідок укладення Додаткових угод № 4 від 10.07.2024 та № 5 від 12.08.2024 відбулось збільшення ціни за одиницю товару на 26,22 % від ціни, визначеної сторонами у комерційній пропозиції при укладенні Договору, що є порушенням норми п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Також позивач зазначає, що з огляду на норми чинного законодавства, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю, зміна якої в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі товару у власність покупця не допускається.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Наведене підтверджується позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.01.2024 року у справі № 922/2321/22.
Незважаючи на відсутність обмеження у збільшенні ціни на 10 % у тексті підпункту 2 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у низці рішень, прийнятих під час воєнного стану (зокрема, у постановах № 916/747/24 від 06.02.2025, № 918/1313/23 від 28.08.2024, № 918/694/23 від 28.08.2024), фактично дійшов висновку, що 10%-й ліміт зміни ціни, встановлений Законом України «Про публічні закупівлі», залишається чинним і під час дії Особливостей.
Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду стверджує, що посилання на підпункту 2 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель не свідчить про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки:
1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом;
2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.
Відтак, правило пропорційності згідно з пп. 2 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель має застосовуватися лише в межах 10%-го ліміту, встановленого статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
У зв`язку з оплатою спожитої електроенергії за цінами, неправомірно збільшеними за оскаржуваними Додатковими угодами № 4 від 10.07.2024 та № 5 від 12.08.2024, позивач зазначає, що відповідачем безпідставно отримані кошти в сумі неправомірного збільшення вартості електроенергії. Позивач зазначає, що з огляду на неправомірність Додаткових угод № 4 від 10.07.2024 та № 5 від 12.08.2024, вартість електроенергії мала визначатись за цінами, визначеними Додатковою угодою № 3 від 07.06.2024, а саме по 6,394284 грн. з ПДВ за 1 кВт*год., відповідно переплата, яка безпідставно отримана відповідачем, складає 5 579 649,60 грн., що детально обґрунтовано у доданому до позову розрахунку.
Відповідач в ході розгляду спору подав відзив, у якому позовні вимоги заперечував, зазначив, що у період укладення спірних Додаткових угод № 4 від 10.07.2024 та № 5 від 12.08.2024 діяла постанова Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 р. № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» на період дії воєнного стану» (з урахуванням змін, внесених постановою КМУ №1254 від 25.09.2025) (далі – Особливості). 
Відповідач вважає, що п. 19 Особливостей було відмінено будь-які обмеження щодо відсотку та періодичності збільшення ціни товару, єдиним обов`язковим критерієм було визначено дотримання пропорційності збільшення ціни коливанню ціни такого товару на ринку, що сторонами дотримано.
Відповідач зазначає, що п. 13.8.2 Договору Сторони узгодили, що погодження зміни ціни за одиницю товару в Договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулось з моменту укладання Договору про закупівлю або останнього внесення змін до Договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару.
Сторонами на підставі п. 13.8.2. Договору укладені Додаткові угоди, якими відбулись погодження зміни ціни електричної енергії від початкової ціни, зазначеної Сторонами в Договорі.
За даними АТ «Оператор Ринку» середньозважена ціна купівлі-продажу електроенергії на ринку «на добу наперед» (РДН) в Україні у червні 2024 року склала 5,40338 грн. 
10.07.2024 Додатковою угодою № 4 Сторони узгодили зміну ціни електричної енергії з 01.06.2024, яка складала в розмірі 8,005932 грн. з ПДВ за 1 кВт*год. та застосовувалась до договірних величин споживання електричної енергії з 01.06.2024.
За даними АТ «Оператор Ринку» середньозважена ціна купівлі-продажу електроенергії на ринку «на добу наперед» (РДН) в Україні у липні 2024 року – 5,96711 грн.
12.08.2024 Додатковою угодою № 5 Сторони погодили зміну ціни електричної енергії з 01.07.2024 вартість якої склала 8,434284 грн. з ПДВ за 1 кВт*год.
З огляду на викладене, відповідач наполягає, що обмеження збільшення ціни 10 % стосується кожного разу збільшення, кількість та періодичність яких законодавством не обмежено. Єдиною умовою збільшення має бути пропорційність коливанню ціни такого товару на ринку.
Як визначено Законом України «Про публічні закупівлі», цей Закон визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.
Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Цей Закон також має на меті адаптувати законодавство України acquis Європейського Союзу на виконання Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.
Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Відповідно до п. 37 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених цим Законом, визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз.
На виконання наведених приписів Закону України «Про публічні закупівлі», Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 12 жовтня 2022 р. № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» на період дії воєнного стану».
Ці особливості встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель (далі - закупівлі) товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» (далі - замовники), із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
При цьому, відповідною постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 р. № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» не передбачено внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» чи відміну його норм.
Підпунктом 2 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель (в редакції, яка діяла у період укладення оскаржуваних Додаткових угод) встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. 
Таким чином, Кабінетом Міністрів України визначаються особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», але не відміняють і не мають переваги по відношенню до чинних норм Закону України «Про публічні закупівлі».
До того ж, відповідний п. 19 Особливостей не містив застереження про відсутність обмежень відсоткового збільшення ціни, що за умови чинності норми ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», мало тлумачитись у сукупності. 
Позиція відповідача зводиться до відстоювання власних фінансових інтересів без врахування специфіки діяльності та фінансування суб`єктів за рахунок коштів держаного та місцевого бюджетів, для яких і було прийнято Закон України «Про публічні закупівлі», який є чинним і обов`язковим до виконання.
Крім того, як визначено п. 37 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про публічні закупівлі» відповідні особливості запроваджені із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз, «Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 р. № 1178, встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель для замовників, із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.
Посилання відповідача норми Закону України «Про НКРЕКП» щодо забезпечення регулятором справедливого співвідношення інтересів усіх учасників ринку та економічної доцільності діяльності ліцензіатів, не повинно суперечити нормам Закону України «Про публічні закупівлі» та не може змінювати регулювання у сфері публічних закупівель.
З огляду на наведені норми законодавства, суд не погоджується з твердженнями відповідача, що під час тлумачення та правозастосування положень щодо внесення змін до істотних умов договору про закупівлю в умовах воєнного стану, застосуванню підлягає саме пункт 19 Особливостей, який є спеціальною нормою у співвідношенні із загальними нормами статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», яким знято обмеження в 10 % на збільшення ціни за одиницю електричної енергії (без обмежень).
Також суд не погоджується з твердженням відповідача, що у період дії правового режиму воєнного стану, норми частин 2– 5, 7– 9 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» не застосовуються, а порядок зміни істотних умов договору регламентується виключно пунктом 19 Особливостей, затверджених Постановою № 1178, який до вересня 2025 року не передбачав жодних відсоткових обмежень збільшення вартості товару.
Укладаючи Договір про закупівлю сторони мали враховувати вимоги законодавства у сфері публічних закупівель.
До того ж, оскаржуваними Додатковими угодами було змінено ціну на електроенергію за попередні місяці споживання (у липні - за червень, у серпні – за липень), тобто після виконання Договору. Ймовірно, якби відповідні збільшення були наперед обумовлені, то споживач мав би можливість та час вирішити питання про зміну постачальника.
Постановою Великої Палати Верховного Суду переглянуто справу № 922/2321/22 щодо тлумачення норми п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю. 
За наслідками такого перегляду та відповідаючи на поставлене питання Велика Палата Верховного Суду вважає, що норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не дозволяють збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 41 Закону № 922-VIII договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону № 922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону № 922-VIII вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Наведене підтверджується також історичним тлумаченням норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII. У цьому Законі в редакції до 19 квітня 2020 року норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 була викладена в статті 36 та мала такий зміст: «Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі».
Отже, вказана норма Закону № 922-VIII в редакції до 19 квітня 2020 року не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку.
Зазначена норма була змінена Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель» № 114-IX від 18 вересня 2019 року (далі - Закон № 114-ІХ), яким Закон № 922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.
Отже, в новій редакції норма пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.
Як убачається з пояснювальної записки до проєкту Закону № 114-ІХ, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії «ціновому демпінгу» коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.
За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом № 114-ІХ у вказану норму пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати «ціновий демпінг» з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю.
Згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 28.08.2024 у справі № 918/694/23 (аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду у справах № 916/747/24 від 06.02.2025, № 918/1313/23 від 28.08.2024), де досліджувані правовідносини є схожими з правовідносинами у даній справі № 911/2991/25, ключовим предметом розгляду є питання правомірності збільшення сторонами Договору ціни товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни, відповідності дій сторін правочину пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Суд зазначає, що питання допустимості збільшення сторонами Договору ціни товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» виступало предмет розгляду Великої палати у справі № 922/2321/22, за наслідками розгляду якої ухвалено постанову від 24.01.2024, правові висновки якої правомірно враховано судами попередніх інстанцій при розгляді даної справи.
Відповідаючи на це питання Велика Палата Верховного Суду виснувала, що норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» не дозволяють збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
Щодо запровадження з 19.10.2022 на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (із змінами), яка прийнята Урядом на виконання вимог Закону, Верховний Суд відзначив, що п.п. 7 п.19 вказаних особливостей передбачено випадок внесення змін до істотних умов у разі зміни зокрема середньозважених цін на електроенергію на ринку «на добу наперед», що застосовується в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни. Підпунктом 2 пункту 19 особливостей передбачено внесення змін у разі погодження зміни ціни такого товару на ринку, що відбулась з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню цині такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна привести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення.
Верховний Суд у спростування позиції Скаржника визначив, що посилання на підпункт 2, підпункт 7 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 не свідчить про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.
Як визначено ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, за висновками Верховного Суду відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.
Підпункти 2, 7 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 не свідчить про зміну законодавства у відповідній категорії спору, оскільки: 1) постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом; 2) їх зміст лише деталізує випадки для можливості зміни сторонами правочину ціни договору в порядку пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», та не встановлює іншого алгоритму розрахунку процентного співвідношення ціноутворення передбаченого даною нормою.
Також Верховним Судом наголошено, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України.
Ураховуючи викладене, Додаткові угоди № 4 від 10.07.2024 та № 5 від 12.08.2024, якими збільшено ціну за одиницю товару на 26,22 % від ціни, визначеної сторонами у комерційній пропозиції при укладенні Договору, укладені з порушенням норми п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Крім того, такі Додаткові угоди укладені з порушенням ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України, оскільки зміна ціни відбувалася після виконання відповідного обсягу електропостачання.
Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно із частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
З огляду на встановлені в ході розгляду спору обставини, позовні вимоги в частині визнання недійсними Додаткових угод № 4 від 10.07.2024 та № 5 від 12.08.2024 доведені, обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Оскільки зазначені Додаткові угоди № 4 від 10.07.2024 та № 5 від 12.08.2024 є недійсними, вони не породжують правових наслідків, обумовлених ними, зокрема, щодо збільшення ціни спожитої позивачем електроенергії. 
Відповідно до частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
В обґрунтування розрахунку надміру сплачених коштів позивач зазначає, що згідно з актами прийому-передачі електричної енергії відповідачем на виконання даного Договору було поставлено 5 763 055 кВт*год електричної енергії на загальну суму 40 592 527,24 грн.
Позивач повністю розрахувався за електричну енергію за цінами, погодженими додатковими угодами, тобто за завищеною вартістю.
До початку дії Додаткової угоди № 4 від 10.07.2024, а саме до 31.05.2024 (включно) відповідачем було поставлено 2 943 583 кВт*год електричної енергії на суму 16 984 372,95 грн. з ПДВ.
З огляду на зазначене, до всього обсягу електричної енергії, який поставлявся відповідачем з 01.06.2023 по 30.11.2023 повинна була бути застосована ціна електричної енергії у розмірі, встановленому Додатковою угодою № 3 від 07.06.2024, а саме 6,394284 грн. з ПДВ за 1 кВт*год.
Позивачем у вищезазначеному періоді було спожито 2 819 472 кВт*год електричної енергії та сплачено 23 608 154,28 грн. з ПДВ, однак мало бути сплачено 18 028 504,70 грн.
Таким чином, відповідачу було надміру сплачено (виходячи з факту недійсності оскаржуваних додаткових угод) грошові кошти в сумі 5 579 649,60 грн., які підлягають поверненню в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Аналогічних правових висновків щодо вартості, за якою мала оплачуватись електроенергія та щодо наявності підстав повернення надміру сплачених коштів, дотримується Велика Палата Верховного Суду у справі № 922/2321/22.
Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Витрати по сплаті судового збору за подання позову у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 10.07.2024 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 3 від 01.01.2024, укладеного між Комунальним підприємством «Рівнеелектроавтотранс» Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс» Рі Груп».
3. Визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 12.08.2024 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 3 від 01.01.2024, укладеного між Комунальним підприємством «Рівнеелектроавтотранс» Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс» Рі Груп».
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Ресурс» Рі Груп» (08137, Київська обл., Бучанський р-н, село Софіївська Борщагівка, пр. Мартинова, 3, кв. 61, код ЄДРПОУ 44238503) на користь Комунального підприємства «Рівнеелектроавтотранс» Рівненської міської ради (33019, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Данила Галицького, 23, код ЄДРПОУ 03362844) 5 579 649,60 грн. безпідставно сплачених грошових коштів та 89 750,74 грн. витрат по сплаті судового збору. 
5. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 18.03.2026.

Суддя   Т.П. Карпечкін