ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 495/50269/24
провадження № 61-2279св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 

судді-доповідача - Сердюка В. В., 
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Синельникова Є. В., Петрова Є. В., 

учасники справи: 
заявник -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нерода Алла Ігорівна, на постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року в складі колегії суддів Сегеди С. М., Комлєвої О. С., Сєвєрової Є. С.,  

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст вимог заяви 

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_2 , у якій просила встановити факти:
- спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки ОСОБА_1 та 
ОСОБА_2 без шлюбу з 01 лютого 2018 року до 15 травня 2023 року;
- перебування фізичної особи ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 , який
є військовослужбовцем з 22 лютого 2023 року до моменту його зникнення безвісти, тобто до 15 травня 2023 року.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01 лютого 
2018 року. 

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, призваний за мобілізацією з 22 лютого 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 . 

Згодом наказом командира по особовому складу від 31 березня 2023 року № 112-РС ОСОБА_2 було призначено на посаду стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти Військової частини НОМЕР_1 .

22 травня 2023 року за вих. № 2256 від ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 надійшло сповіщення про зникнення безвісти її чоловіка 
ОСОБА_2 під час штурмових дій 15 травня 2023 року біля населеного пункту Оріхово-Василівка Бахмутського району Донецької області.

Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю, перебування на утриманні заявниця зазначала, що не може реалізувати своє право на отримання грошового забезпечення та інших пільг, які мала б отримати як член сім`ї військовослужбовця - чоловіка ОСОБА_2 , який є зниклим безвісти, у зв`язку з відсутністю свідоцтва про шлюб, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зареєстрували шлюб офіційно, хоча і проживали протягом тривалого часу однією сім`єю як чоловік та дружина.

Так, до початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина за адресою: 
АДРЕСА_1 , мали спільний побут, бюджет, піклувалися один про одного. Після деокупації смт. Гостомель Київської області ОСОБА_1 разом із чоловіком ОСОБА_2 переїхали до сестри заявниці ОСОБА_3 у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Заявниця разом із чоловіком виїхали з Одеської області на той час у більш безпечний регіон.
ОСОБА_1 перебувала на утриманні у ОСОБА_2 , який є
військовослужбовцем з 22 лютого 2023 року, оскільки заявниця самостійного доходу не мала. ОСОБА_2 переказував кошти ОСОБА_1 , в тому числі 
і для купівлі йому обмундирування під час перебування на військовій службі. Заявниця вказує, що встановлення таких фактів, що мають юридичне значення, необхідно їй для того, щоб отримати одноразову грошову допомогу після смерті чоловіка військовослужбовця.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області рішенням
від 01 жовтня 2024 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про
встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявниця не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також перебування заявниці на утриманні ОСОБА_2 , тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Одеський апеляційний суд постановою від 21 січня 2025 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 жовтня 2024 року скасував. Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення, залишив без розгляду. Роз`яснив заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що вимоги заяви ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також факту перебування заявниці на утриманні ОСОБА_2 їй необхідні для реалізації права на отримання виплат грошового забезпечення як члену сім`ї військовослужбовця, який визнаний безвісно відсутнім, що однозначно свідчить про існування спору про право.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

24 лютого 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нерода А. І.,
через підсистему «Електронний суд», звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року, у якій представник заявниці, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі представник заявниці посилається на:
- пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 
2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
- пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 цього Кодексу (суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу).

Доводи відзиву на касаційну скаргу

Військова частина НОМЕР_1 , правонаступником якої є Військова частина НОМЕР_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_4., просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного залишити без змін. Представник ОСОБА_4 зазначає, що суд апеляційної інстанції правильно залишив заяву ОСОБА_1 без розгляду з підстав існування у цій справі спору про право.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2025 року у складі колегії суддів 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрито касаційне провадження в зазначеній цивільній справі, витребувано справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 13 травня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно із протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів 
від 13 травня 2025 року визначено такий склад колегії суддів для розгляду справи: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), Грушицький А. І., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Пророк В. В.

Верховний Суд ухвалою від 14 травня 2025 року зупинив касаційне провадження у справі № 495/5026/24 за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нерода Алла Ігорівна, на постанову Одеського апеляційного суду 
від 21 січня 2025 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25).

Протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів від 06 квітня 2026 року визначено такий склад колегії суддів для розгляду справи: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), Грушицький А. І., Литвиненко І. В., Синельников Є. В., Петров Є. В.

Верховний Суд ухвалою від 08 квітня 2026 року поновив касаційне провадження 
у справі № 495/50269/24 (провадження № 61-2279св25) за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нерода А. І., на постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до копії витягу із наказу Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №90 від 31 березня 2023 року солдата ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом від 31 березня 2023 року №112-РС на посаду стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти Військової частини НОМЕР_1 з 31 березня 2023 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (а. с. 13).

Згідно із сповіщенням про зникнення безвісти начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , адресованого ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи вірним Військовій присязі, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність під час штурмових дій зник безвісти 15 травня 2023 року біля н.п. Оріхово-Василівка, Донецької області (а. с. 14).

Відповідно до витягу з Державної реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00041215106 від 31 серпня 2023 року, виданого Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відомості про дружину: прізвище до реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 , прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 , громадянство України; відомості про чоловіка - 
ОСОБА_6 , громадянство Сполучені Штати Америки; підстава розірвання шлюбу - рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2015 року справа №495/6730/15-ц (а. с. 15).

Згідно з копією рапорту командира 2 мотопіхотної роти молодшого лейтенанту, дійсно доповідають, що 15 травня 2023 року, в ході штурму позиції «Варта», на околиці н.п. Оріхово-Васильківка, Бахмутського району, Донецької області, зникли безвісти за невідомих обставин.

У витязі з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 09 серпня 2023 року № 20230909-436, сформованому Міністерством внутрішніх справ України стосовно розшукуваної особи ОСОБА_2 , вказано про відомості щодо кримінального провадження або судової справи, в рамках яких проводиться розшук: № 12023162240000596000 від 19 травня 2023 року Бахмутський районний відділ поліції ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до копії довідки від 08 березня 2023 року № 14/548, виданої Військовою частиною НОМЕР_3 солдату ОСОБА_2 , останній перебуває на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_3 (а. с. 19).

Згідно з копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 09 червня 2023 року № 690 про завершення службового розслідування встановлено, що стрілець-санітар 2 мотопіхотного відділення 
3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 виконуючи бойові завдання пов`язані із захистом Батьківщини, здійснювали заходи з національної безпеки і оборони, відбиття збройної агресії російської федерації в районі населеного пункту Оріхово-Василівка, Бахмутського району, Донецької області, що призвело до зникнення безвісти за особливих обставин. Тіло стрільця-санітара 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 наразі не можливо евакуювати, тому що територія наразі тимчасово окупована ворогом. В результаті чого державна реєстрація смерті не може бути проведена за відсутності документів встановленої форми від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи. Виходячи з результатів службового розслідування, солдат ОСОБА_2 є зниклим безвісти за особливих обставин (а. с. 34-35).

Відповідно до листа про надання інформації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17 листопада 2023 року № 55582/50384-1-23/15.3 за даними реєстру виявлено актові записи цивільного стану:
- актовий запис № 760 про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 16 листопада 1982 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьком якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , матір`ю ОСОБА_8 , 
ІНФОРМАЦІЯ_7 ;
- актовий запис про смерть № 445, складений 13 серпня 1999 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ;
- актовий запис про смерть № 120, складений 24 лютого 2009 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Актових записів про шлюб та народження дітей стосовно ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено. Перевірку наявності актових записів цивільного стану проведено з часу досягнення шлюбного віку і дотепер (а. с. 55-56).

Згідно з копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні від 23 травня 2024 року, виданої Житлово-будівельний кооперативом «Восток-6», до складу сім`ї/зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - проживали у цивільному шлюбі та вели спільне господарство 
з 01 лютого 2018 року.

Відповідно до копії заяви ОСОБА_3 , засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пікаловою В. В. за № 427, вона підтвердила, що до початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну ОСОБА_1 разом із цивільним чоловіком ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу як чоловік та дружина за адресою: АДРЕСА_3 , з лютого 2018 року, мали спільний побут, бюджет, піклувалися один про одного. У квартирі спільно зробили косметичний ремонт, купували меблі, побутову техніку. Постійно разом приїздили в гості та часто запрошували до себе, проводили спільно разом вільний час. На усі сімейні свята (Новий рік, дні народження, Різдво, Великдень) збиралися разом у сімейному колі, де завжди була сестра ОСОБА_1 та її цивільний чоловік ОСОБА_2 . Вони дуже любили один одного та цінували.

04 червня 2024 року через систему «Електронний суд» представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Нерода А. І. долучила до матеріалів справи, довідку від 28 травня 2024 року № 24011/6/10-36-12-03-05 про те, що стосовно ОСОБА_1 за період з І кварталу 2023 року по І квартал 2024 року відсутня інформація про доходи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та врахувавши позиції усіх учасників справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню. 

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржені судові рішення не відповідають, а викладені у касаційній скарзі доводи заявників є частково прийнятними з огляду на таке. 

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах 
від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) та від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23).

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. 

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли провадження у справі вже відкрито - закриває провадження у ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 569/7589/17, провадження № 14-560цс18).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 14-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір
є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Тобто під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Отже, під час розгляду цивільних справ суди встановлюють факти, що мають юридичне значення, передбачені частиною першою статті 315 ЦПК України або інші факти, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, в порядку окремого провадження, якщо встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою в порядку окремого провадження, вказувала на те, що вона не може реалізувати своє право на отримання грошового забезпечення та інших пільг, які мала б отримати як член сім`ї військовослужбовця - чоловіка ОСОБА_2 , який є зниклим безвісти.

Підтвердження судом перебування фізичної особи на утриманні померлого (безвісно відсутнього) може бути передумовою для здійснення різноманітних прав та інтересів утриманців: надання утримання за рахунок майна безвісно відсутньої особи (стаття 44 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України), відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого (стаття 1200 ЦК України), спадкування (стаття 1265 ЦК України).

За сімейним законодавством України зв`язок утримання з відповідними правовими наслідками має системний характер. Так, статті 75-91 Сімейного кодексу України визначають підстави реалізації права чоловіка, дружини на утримання (аліменти).

Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (положення статті 
31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Отримання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не може бути безумовною підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні.

Отже, на підтвердження (спростування) перебування фізичної особи на утриманні померлого закон вимагає надання відповідних доказів [наприклад, довідки про склад сім`ї, спільне проживання або утримання, медичні документи, виписки з банківських рахунків, довідки про доходи, чеки, квитанції, договори про оплату комунальних, навчальних, медичних послуг, показання свідків, фото/ відеоматеріали, листування (особистого або ділового характеру)], які зумовлють дослідження судом обставин приватного життя утриманця та особи, яка надавала утримання.

Таким чином, відносини, пов`язані з наданням утримання і перебуванням фізичної особи на утриманні, є за своєю сутністю цивільно-правовими.

Перебування на утриманні як триваючий юридичний факт може бути також підставою для реалізації прав у сфері соціального забезпечення (виплата допомоги (стаття 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», призначення пенсії (стаття 30 Закону № 2262-ХІІ)).

Норми цивільного процесуального законодавства (глава 6 ЦПК України) визначають, що суд розглядає справи про перебування фізичної особи на утриманні, причому безвідносно до того, задля виникнення яких правовідносин необхідним є встановлення цього факту.

Також норми цивільного процесуального права допускають встановлення інших фактів, що мають юридичне значення, для реалізації прав у сфері соціального забезпечення (наприклад, згідно з пунктом 3 частини першої статті 315 ЦПК України суд встановлює факт каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню).

Метою встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, є можливість скористатися правом, яке надане заявнику відповідно до чинного законодавства України.

У справах окремого провадження суд підтверджує наявність чи відсутність певних юридичних фактів, що є умовою здійснення прав і реалізації інтересів заявника. Тому суд наділений лише повноваженнями з`ясувати можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Суд, встановивши наявність чи відсутність певного юридичного факту, своїм рішенням підтверджує це, не зобов`язуючи особу діяти певним чином.

Під час з`ясування юридичного значення факту перебування фізичної особи 
на утриманні померлого суд обмежений у вирішенні питання про те, наділений чи 
ні заявник тим суб`єктивним правом, що підтверджується юридичним фактом, який просить встановити заявник. Тобто встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні загиблого пов`язане з доведенням підстав для визнання (підтвердження) за заявником певного соціально-правового статусу.

Однак судове рішення, ухвалене загальним судом у порядку окремого провадження, про наявність чи відсутність цього юридичного факту набуває самодостатнього значення і не є вирішенням питання про те, чи має заявник певне суб`єктивне право. Суд на підставі поданих доказів лише з`ясовує можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник, у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Питання про те, чи має юридичне значення той чи інший факт, із заявою про встановлення якого особа звернулася до суду, вирішується залежно від мети його встановлення (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22, провадження № 61-17035сво23).

В окремому провадженні визначене специфічне коло суб`єктів цивільного процесу, якими є заявники та заінтересовані особи (частина третя статті 42, частина четверта статті 294 ЦПК України).

Враховуючи, що метою встановлення юридичного факту перебування особи на утриманні є отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю (безвісти відсутнього) військовослужбовця, заінтересованою особою є орган, до якого має звернутися ОСОБА_1 заявниця, для набуття цього права.

У справах цієї категорії, зазначаючи про неможливість розгляду вимог заявників 
в порядку окремого провадження, суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є особою, на чиї права вливають вимоги заявників, або хто є особою, яка оспорює їх відповідні права, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. 

Отже, висновок суду апеляційної інстанції у цій справі про наявність спору про право є передчасним і недостатньо обґрунтованим та не підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи.

Крім того, можливість встановлення юридичних фактів спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на утриманні особи, який є військовослужбовцем та загинув (зник безвісти за особливих обставин) у порядку окремого провадження, підтвердила Велика Палата Верховного Суду у справі № 308/17634/23 (провадження № 14-40цс25), до вирішення якої зупинялося касаційне провадження у цій справі. 

За наведених обставин колегія суддів виснує, що касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Нерода А. І., слід задовольнити, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а справу передати до апеляційного суду для продовження її розгляду.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Враховуючи ту обставину, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про існування спору про право у цій справі, колегія суддів виснує, що касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нерода А. І., слід задовольнити, постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року скасувати, а справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження 
розгляду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нерода Алла Ігорівна, задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного суду від 21 січня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач В. В. Сердюк

Судді А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Синельников 

Є. В. Петров