Справа № 204/1478/26
Провадження № 3/204/470/26

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра Безрук Т.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, стосовно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий,
- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд 

УСТАНОВИВ:

01 лютого 2026 року о 16:10 за адресою: м. Дніпро, вул. Незалежності, 6 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, підвищена жвавість мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився. 
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, а саме під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також шляхом надсилання судової повістки, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. 
Згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.
Отже, неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є перешкодою для розгляду справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.
У поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. 
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Отже, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 достеменно обізнаний про складання відносно нього адміністративного протоколу, своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи під час складання відносно нього протоколу, а також шляхом направлення судової повістки, не вжив заходів для явки до суду, заяв та клопотань не подавав, суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП України, уважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, на підставі яких можливо розглянути справу та винести рішення, що сприятиме досягненню завдань, визначених ст.245 КУпАП України.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 580745 від 01.02.2026 року;
- рапортом інспектора поліції, відповідно до якого 01.02.2026 за адресою: м. Дніпро біля будинку № 6 по вул. Незалежності, було виявлено транспортний засіб «Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Транспортний засіб було зупинено відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», водію роз`яснено причину зупинки. Під час спілкування з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість мови. Водієві запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку. Водій від проходження огляду відмовився. На водія складено протокол за ч 1 ст. 130 КУпАП. Водій відсторонений від керування транспортним засобом шляхом паркування транспортного засобу без порушення ПДР;
- відеозаписом з боді-камер поліцейських, відповідно до якого 01.02.2026 працівниками поліції було зупинено автомобіль Volkswagen Transporter», державний номер НОМЕР_1 , а саме вказаний автомобіль стоїть на зупинці громадського транспорту з увімкненим сигналом аварійної зупинки. На запитання працівника поліції, чому автомобіль стоїть на зупинці громадського транспорту, водій відповів, що йому потрібно вибігти до приміщення, що знаходиться поряд. Керування транспортним засобом, а також здійснення ним зупинки на зупинці громадського транспорту, водій не заперечував. Під час перевірки документів, поліцейський запитав у водія, чи не вживав він заборонених речовин. Водій перепитавши у поліцейського, коли не вживав, відповів ні. Далі водія повідомлено про виявлені ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що водій відмовився. Пояснив, що для проходження огляду немає часу. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в наданих суду письмових доказах, щодо обставин адміністративного правопорушення, не вбачається. 
Відповідно до п.2,4 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Отже, відмова від проходження медичного огляду для встановлення або/чи спростування факту перебування у стані сп`яніння є самостійною підставою для притягнення особи, яка відмовилась від проходження огляду, до адміністративної відповідальності.
Приймаючи до уваги викладене, доходжу висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
З урахуванням викладеного, характеру скоєного правопорушення, ступеня вини особи, відсутності обставин, які пом`якшують або обтяжують його адміністративну відповідальність, прихожу до висновку про необхідність накладення на винного адміністративного стягнення в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у вигляді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що сприятиме виправленню особи та попередженню вчинення нових правопорушень.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП стягнути з особи, на яку накладено адміністративне стягнення судовий збір на користь держави. 

Керуючись ст.ст.40-1, 283, 284, 294, 303 КУпАП, суддя 
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Роз`яснити правопорушнику, що накладений за вчинення адміністративного правопорушення штраф вноситься в установу банку України.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра протягом 10 днів з дня її винесення.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя          Т.В. Безрук