Справа № 761/45227/24
Провадження № 2-др/761/55/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Волошина В.О.
при секретарі: Греку Д.С.,
за участі: 
відповідача:   ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за заявою представника ОСОБА_2 - адвоката Копитіної Яни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі; стягнення додаткових витрат на дитину,-
в с т а н о в и в:
У лютому 2026р. представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Копитіна Я.С., звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила суд: 
- винести додаткове рішення, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 27500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у вказаній цивільній справі.
До судового засідання на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача на подану заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій сторона відповідача частково заперечувала щодо задоволення цієї заяви, оскільки вважає, що обгрунтованою є сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8700,00грн, враховуючи часткове задоволення позову судом, предмет та підстави позову, її складність, кількості процесуальних документів, поданих адвокатом, в інтересах позивачки.
В судовому засіданні відповідач заперечував щодо задоволення заяви, з підстав, викладених у письмових запереченнях.
В судове засідання інші учасники процесу не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, сторона заявника (позивача) клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність відповідної сторони.
В силу положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду вказаного питання.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що подана заява про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2026р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі; стягнення додаткових витрат на дитину- задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , в розмірі 4500,00 грн. щомісячно, стягнуто додаткові витрати на цю дитину в розмірі 10000,00грн. щомісячно; здійснено розподіл судових витрат.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При вирішенні питання в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України це один з видів судових витрат.
Судом встановлено, що 18 квітня 2025р. між позивачкою та адвокатом Копитіною Я.С.. було укладено Договір №20250418 про надання правничої допомоги.
Того ж дня, між позивачкою та адвокатом Копитіною Я.С. було укладено додаткову угоду №1-1 до Договору №220250418 про надання правничої допомоги, згідно п.1 якого «Сторони погодили попередній перелік правничої (правової) допомоги згідно Договору»
23 травня 2025р. позивачкою та адвокатом Копитіною Я.С. було підписано Акт наданих послуг №1 згідно якого, вартість наданих послуг становить 10500,00 грн.
09 грудня 2025 року позивачкою та адвокатом Копитіною Я.С. було підписано Акт наданих послуг №2 згідно якого, вартість наданих послуг становить 17000,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою фактично було сплачено кошти за надані послуги з правничої допомоги, про що свідчать копії квитанцій прибуткового касового ордера №1, №2 від 23 травня 2025 року та від 09 грудня 2025 року.
Відповідно до ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019р. у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019р. у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019р. у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019р. у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019р. у справі № 915/237/18).
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Поряд із вищенаведеним, судом враховано, що при вирішенні питання про компенсацію витрат на правничу допомогу, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «East/West Alliance Limited проти України»», зазначив, що «оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), справа №34884/97).».
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі №814/698/16.
Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, зважаючи на те, що вказаний позов задоволено частково, проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатом стороні позивача юридичних послуг та виконаних робіт у даній цивільній справі, зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представником позивача процесуальних документів, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, зважаючи на наявність клопотання сторони відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов переконливого висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 9000,00 грн., яка, на переконання суду, є обґрунтованою та відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушена була понести сторона позивача у цій справі, при цьому судом враховано, що заявлена стороною позивача сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт в інтересах позивача, не відповідає критеріям розумності їхнього розміру та справедливості розміру стягнутих зі сторони відповідача коштів.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 137, 141, 246, 258, 259, 263-266, 268, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :
Заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Копитіної Яни Сергіївни про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі; стягнення додаткових витрат на дитину,- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, яку сторона позивача понесла у зв`язку з розглядом зазначеної справи у розмірі 9000,00 /дев`ять тисяч/ грн.
В решті заяви - відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: