Справа № 438/1916/25 
Провадження 2/438/115/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

02 квітня 2026 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області
у складі судді Дудар О.В., 
за участю секретаря Валькович Г.К., 
позивача ОСОБА_1 
представника позивача - адвоката Зелінської С.В.,
представника третьої особи – Подставек Г.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданніу загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Бориславського міського суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав.
Позовна заява обґрунтована тим, що у позивача та відповідача познайомились у 2023 році, у них зав`язались романтичні відносини та ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька - ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації актів про народження 18 липня 2024 року зроблено актовий запис № 113. Сторони домовились, що дитина буде проживати з матір`ю, а батько відвідуватиме доньку та надаватиме фінансову допомогу. Влітку 2025 року, позивач заробляв кошти проживаючи у Львові, роблячи ремонтні роботи у квартирах. Продав свій автомобіль, оскільки не вистачало коштів, щоб допомагати доньці і також надавати кошти на утримання двох дітей від попереднього шлюбу. У зв`язку із зайнятістю на роботі близько двох місяців не відвідував доньку в Бориславі. На початку серпня йому зателефонувала представник Служба у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області і повідомила, що позивач покинула своїх дітей, у тому числі ОСОБА_4 , про що складено акт і передано дитину на тимчасову опіку в інакшу сім`ю. Відповідач написав заяву про повернення доньки йому, за результатом розгляду якої начальником Службі у справах дітей Бориславської міської ради ухвалено наказ від 29 серпня 2025 року № 20 про припинення з 1 вересня 2025 року тимчасової опіки ОСОБА_3 та повернення дитини батькові. З 2 вересня 2025 року ОСОБА_5 проживає з ним. Відповідач піклується про неї, займається її вихованням та надає усе необхідне. ОСОБА_2 , з того часу, як покинула дітей, жодного разу не цікавилась долею доньки, не виявила бажання бачитися з дитиною, займатися її вихованням, не надає матеріальної допомоги, не спілкується з донькою, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Виконавчий комітет Бориславської міської ради рішенням від 16 жовтня 2025 року № 264 затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 . Враховуючи наведене, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 9 грудня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі вказаною за позовною заявою. Призначено підготовче судове засідання на 22 грудня 2025 року.
Підготовче судове засідання 22 грудня 2025 року відкладено на 13 січня 2026 року у зв`язку з неявкою відповідача. 
8 січня 2026 року від позивача надійшла заява про проведення судового засідання 13 січня 2026 року без її участі.
Підготовче судове засідання 13 січня 2026 року не відбулось у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Підготовче судове засідання призначено на 4 лютого 2026 року. 
4 лютого 2026 року від позивача надійшла заява про проведення судового засідання 4 лютого 2026 року без її участі.
Ухвалою суду від 4 лютого 2026 року залучено до участі у цивільній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відкладено підготовче судове засідання у справі на 19 лютого 2026 року.
16 лютого 2026 року надійшли пояснення ІНФОРМАЦІЯ_3 , в яких вказано, що зважаючи на наявність в матеріалах справи висновку Служби у справах дітей Бориславської міської ради від 15 серпня 2025 року № 239 про передачу дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на подальше виховання батькові – позивачу, відсутні підстави для задоволення позову. Також вказано, що з результатами розгляду ІНФОРМАЦІЯ_5 протоколом від 28 січня 2026 року № 126 ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з ненаданням підтвердних документів для надання відстрочки з підстав визначених пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач є порушником правил військового обліку з 24 січня 2026 року у зв`язку з неявкою по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 8 січня 2026 року, надісланій йому засобами поштового зв`язку «Укрпошта». Враховуючи вищенаведене, звернення позивача до суду з таким позовом, свідчить про намір отримати законні підстави для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
18 лютого 2026 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Також зазначено, що позивач визнає позовні вимоги, оскільки дитині буде краще з батьком, а вона на даний час влаштовує особисте життя. 
18 лютого 2026 року від Служби у справах дітей Бориславської міської ради як органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. 
5 березня 2026 від позивача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі та без участі представника. Просить призначити справу до судового розгляд.
Ухвалою суду від 5 березня 2026 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 438/1916/26 та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні Бориславського міського суду Львівської області на 17 березня 2026 року.
Судове засідання 17 березня 2026 року не відбулось у зв`язку з неявкою учасників. Розгляд справи призначено на 2 квітня 2026 року.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи повідомленим належним чином у судове засідання прибув, заяви чи клопотання не надходили.
Учасники справи не заперечували розглядати справи без відповідача та третьої особи у зв`язку з їх неявкою у судові засідання, у зв`язку з чим просили здійснювати заочний розгляд справи. 
Враховуючи положення статті 223 ЦПК України та позицію учасників справи, суд вважає за можливе проводити судове засідання без представника ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву та просили задовольнити. Позивач наголосив, що сам виявив бажання забрити свою доньку, оскільки матір її покинула. Він зі своєю майбутньою дружиною, яка звільнилася з роботи щоб бути з ОСОБА_6 , доглядає, виховує, лікує, забезпечує матеріально доньку. Відповідач не виявляє інтересу до їх доньки, не бачиться з нею, матеріальної допомоги не надає. Також наголосив, що через недбайливе ставлення матері їх донька має значні проблеми із здоров`ям. 
Представник третьої особи Служба у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області - Подставек Г.І. підтримала позовні вимоги. Зазначивши, що відповідач покинула своїх дітей без нагляду, після їх тимчасового проживання у сім`ї хрещеного батька, жодного разу не проявляла бажання зустрітися з донькою чи забрати її. З матір`ю проводилися розмови щодо необхідності покращення житлових умов для подальшого повернення дітей, проте ОСОБА_2 не виявила бажання забрати доньку та у подальшому займатися її вихованням та доглядом. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 відповідач повідомила, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дочки, оскільки не має можливості та бажання дбати про неї. Крім того, ОСОБА_2 , перебуваючи з дітьми реабілітаційному центрі «Назарет» не дбала про дітей, лишала їх самих, намагалася втекти з центру. Також через хворобу дітей була поміщення з ними до Дрогобицької лікарні, в якій теж не перебувала з невідомих причин. 
Відповідач у судовому засіданні вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки не хоче та має можливості виконувати батьківські обов`язки щодо ОСОБА_3 , не бачила її з моменту залишення дітей та не намагалася цього зробити, не надає їй матеріальну допомогу. Підтвердила, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини вказала, що не заперечує про позбавлення батьківських прав, оскільки не має змоги дбати про доньку, бо влаштовує своє особисте життя. Також вказала, що її позиція є добровільною, ніякого примусу чи тиску на неї не чинилось. Наголосила, що вказані іншими учасниками обставини відповідають дійсності. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи та свідків, опитавши малолітніх дітей, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. 
Судом встановлено, що згідно з копії свідоцтва про народження, виданого повторно Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 15 квітня 2025 року серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про в книзі реєстрації актів про народження 18 липня 2024 року зроблено актовий запис № 113.
З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану 15 квітня 2025 року реєстратором внесено зміни до актового запису ОСОБА_3 , а саме відомості про батька – ОСОБА_1 .
Згідно із витягом з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
З акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21 липня 2025 року встановлено факт покинутих дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Служба у справах дітей Бориславської міської ради повідомлено хрещеного батька, ОСОБА_7 – ОСОБА_8 про те, що мати покинула дітей і станом на 21 липня 2025 року її місцезнаходження не відоме. 
ОСОБА_8 21 липня 2025 року звернувся у службу у справах дітей із заявою про тимчасове влаштування дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_3 у його сім`ю.
Наказом начальника Служби у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області від 21 липня 2025 року № 18 «Про тимчасове влаштування дитини» вказані діти влаштовані у сім`ю ОСОБА_8 , як такі, що є покинутими.
11 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернуся до міського голови міста Борислава із заявою про повернення йому на виховання дочки – ОСОБА_3 , яку покинула мати – ОСОБА_2 , а він хоче щоб дитинна проживала з ним, має бажання утримувати та виховувати свою доньку. 
15 серпня 2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини вирішено повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на проживання, виховання та утримання батькові ОСОБА_1 .
15 серпня 2025 року Службою у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області складено висновок № 239 щодо повернення малолітньої дитини ОСОБА_3 у сім`ю батька ОСОБА_1 , у якому вказано, що, беручи до уваги вік та інтереси дитини, створення батьком належних умов для проживання, а також враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитина виконавчого комітету Бориславської міської ради від 15 серпня 2025 року, служба у справах дітей Бориславської міської ради, вважає за доцільне повернути малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на подальше виховання батькові ОСОБА_1 .
Наказом начальника Служби у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області від 29 серпня 2025 року № 20 «Про тимчасове влаштування дитини» припинено з 1 вересня 2025 року влаштування малолітньої ОСОБА_3 в сім`ю ОСОБА_8 на тимчасове проживання, у зв`язку із передачею дитини на виховання батькові. 
Згідно з актом про факт передачі дитини від 2 вересня 2025 року ОСОБА_8 передав дитину ОСОБА_3 батькові – ОСОБА_1 . 
Рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 16 жовтня 2025 року № 264 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . 
З вказаного висновку вбачається, що ОСОБА_1 створив належні умови для проживання та виховання данин. Дитина має окреме спальне місце для сну, шафу для одягу, куток дозвілля. Забезпечена повноцінним доглядом. Батько належним чином дбає про здоров`я дочки. Виконує всі рекомендації лікарів щодо покращення стану здоров`я дитини (акт обстеження умов проживання служби у справах дітей Франківського району міста Львів). 3 жовтня 2025 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де заслухано думку ОСОБА_2 , яка повідомила, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дочки. Станом на 3 жовтня 2025 року вона не готова виховувати дитину, бо зараз влаштовує своє особисте життя. Враховуючи вищенаведене та рекомендації комісії з питань захисту прав дітей, виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області як орган опіки і піклування, вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є доцільним та відповідає інтересам дитини. 
З відповіді реабілітаційного центру «Назарет» наданій службі у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області встановлено, що ОСОБА_2 перебувала в реабілітаційному центрі з малолітніми дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_3 та систематично не виконувала обов`язки по догляду за дітьми, мати неодноразово намагалася залишити малолітніх дітей без нагляду, порушуючи правила центру та індивідуальний розпорядок. Прибирання в кімнаті, де перебували діти, не здійснювалося матір`ю самостійно, прогулянки з дітьми на свіжому повітрі проводились виключно за ініціативи та супроводу персоналу центру. 
Позивач наймає квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором оренди від 5 травня 2025 року .
Відповідно до характеристики на громадянина ОСОБА_1 , який народився в 1995 році та проживає на території ЛКП «Південне» за адресою: АДРЕСА_3 , скарг від сусідів на ОСОБА_1 не надходило.
Згідно з актом обстеження умов проживання від 9 вересня 2025 року, складеним службою у справах дітей Франківського району міста Львова, проведено обстеження за адресою: АДРЕСА_3 , яким встановлено задовільні умови проживання. Дитина має окреме спальне місце для сну, шафу для одягу, куток дозвілля. Забезпечена повноцінним доглядом. Батько належним чином дбає про здоров`я дочки. Виконує всі рекомендації лікарів щодо покращення стану здоров`я дитини.
Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Стаття 51 Конституції України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею частина 2 статті 157 СК України). 
Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (частина 3 вказаної статті). 
Верховний Суд з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) неодноразово вказував на те, що тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 9 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 2 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц , у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17, у постанові від 12 травня 2021 року у справі № 689/551/20-ц.
При вирішенні судом питання про позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23, від 28 лютого 2024 року у справі № 303/4697/22, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).
ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Під час визначення основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
Всі учасники справи, зокрема і сама відповідач підтвердила, що мати залишила доньку, не спілкується з ОСОБА_3 , не виконує батьківські обов`язків щодо неї, не та не допомагає жодним чином.
Докази на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про бажання відповідачки брати участь у вихованні та розвитку доньки, надання допомоги на її утримання, матеріали справи не містять.
За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що мати свідомо та добровільно не спілкується з донькою, не виявляє інтересу до мов її проживання, не забезпечує матеріально та не дбає охорону їх здоров`я.
Враховуючи наведене, суд вважає, що застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав буде спрямоване на захист прав та інтересів дитини, а отже, має законну мету і втручання у права відповідача є пропорційним меті позбавлення її батьківських прав.
За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини та вважає, що в інтересах малолітньої дитини слід позбавити відповідача батьківських прав.
Доводи ІНФОРМАЦІЯ_3 про позбавлення батьківських прав проте звернення позивача до суду з таким позовом, свідчить про намір отримати законні підстави для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, спростовують витягом військово-облікового документу з Резерв+, з якого вбачається, що ОСОБА_1 має відстрочку до завершення мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»,
Також суд вважає за необхідне наголосити, що після реальної зміни поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, відповідач може з дотриманням вимог статті 169 СК України звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
На підставі викладеного, керуючись принципом найкращого забезпечення інтересів дітей, закріпленим у Конвенції ООН про права дитини, суд приходить до висновку про доведеність невиконання відповідачем батьківських обов`язків, умисність таких дій та свідоме нехтування ними, безвідповідальне ставлення до їх виконання, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Судові витрати позивач просив лишити за ним. 
Керуючись статтями 164, 166, СК України, статтями 19, 76-81, 263-268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд -
ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити. 
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 
Третя особа: Служба у справах дітей Бориславської міської ради Львівської області, код ЄДРПОУ 35528757, адреса місцезнаходження: Львівська область, Дрогобицький район, місто Борислав, вулиця Шевченка, 42.
Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_5 .

Суддя Олена ДУДАР