Справа №766/3339/24
н/п 1-кп/766/1292/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.03.2026 м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 
за участю:
секретаря: ОСОБА_2 
прокурора: ОСОБА_3 
захисника: ОСОБА_4 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 20.02.2024 за №22024230000000093 за обвинуваченням:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Херсона, громадянка України, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
У червні 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) невстановленими особами з числа представників військової окупаційної адміністрації російської федерації на території тимчасово окупованої Херсонської області створено самопроголошений, незаконний та підконтрольний окупаційній адміністрації рф та увд рф правоохоронний орган «ГУ МВД по Херсонской области», всупереч приписам Конституції України та Законів України, до складу якого входило у тому числі так зване «Управление Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», яке знаходилось за адресами: м. Херсон, вул. Стрітенська, 7А та пр-т Ушакова, 53, до повноважень якого входили питання щодо здійснення реєстрації громадян України, громадян рф та осіб без громадянства на території Херсонської області у відповідності до законодавства рф, видача паспортів рф та інші, визначені Положенням про Головне управління з питань міграції Міністерства внутрішній справ російської федерації, затвердженим наказом Міністерства внутрішній справ російської федерації від 13.12.2019 № 940 (далі -Положення №940).
Згідно положень абзацу 1 пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Так, згідно зазначеного вище Положення № 940, до повноважень Головного управління з питань міграції Міністерства внутрішній справ російської федерації, а також його структурних одиниць, відноситься, зокрема:
- виконання ухвалених президентом російської федерації рішень з питань громадянства російської федерації;
- видача та заміна громадянам російської федерації основних документів, що засвідчують їхню особу на території російської федерації;
- ведення адресно-довідкової роботи;
- облік в установленому порядку справ про адміністративні правопорушення та виконання постанов у справах про адміністративні правопорушення,
- участь у організації діяльності територіальних органів мас росії з питань утримання іноземних громадян та осіб без громадянства, які підлягають адміністративному видворенню за межі російської федерації у формі примусового видворення за межі російської федерації, депортації чи реадмісії, у спеціальних установах мве росій або його територіальних органів, в частині оформлення документів, що засвідчують особу та підтверджують цивільну приналежність, необхідних для перетину державного кордону російської федерації;
- організація профілактики та припинення адміністративних правопорушень, а також профілактики та виявлення злочинів з питань, що належать до компетенції управління з питань міграції;
- організація провадження у справах про адміністративні правопорушення у сфері міграції та контролю виконання адміністративних покарань за ними, та інші, що вказують на те, що Головне управління з питань міграції Міністерства внутрішній справ російської федерації, а також його структурні одиниці є правоохоронним органом, у тому числі у розумінні визначення, зазначеного у абзаці 1 пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», а співробітники відповідних управлінь з питань міграції Міністерства внутрішній справ російської федерації наділені правозастосовними та/або правоохоронними функціями.
Невстановлені на даний час представники окупаційної адміністрації рф у Херсонській області (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені) запропонували громадянці України ОСОБА_5 зайняти посаду так званого «тимчасово виконуючого обов`язки спеціаліста відділу паспортно-візової служби управління громадської безпеки Головного управління МВС Херсонської області».
ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, знаходячись на території м. Херсона у період його окупації збройними силами російської федерації, та з 11.11.2022 на тимчасово окупованій на даний час території Херсонської області, діючи зі своїх особистих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи надати допомогу державі-агресору та її збройним формуванням і окупаційній адміністрації з метою завдання шкоди Україні, достовірно знаючи, що за адресою: м. Херсон, пр-т Ушакова, 53, знаходиться незаконний новостворений правоохоронний орган «Управление Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», погодилась на пропозицію військових російської федерації та вирішила добровільно зайняти посаду так званого «спеціаліста відділу паспортно-візової служби», подавши, з метою зайняття вказаної посади, особисту заяву від 30.06.2022.
Наказом № 18 л/с від 06.07.2022 незаконного правоохоронного органу так званого «Головного управління МВД Херсонської області», з 06.07.2022 на посаду так званого «тимчасово виконуючого обов`язки спеціаліста відділу паспортно-візової служби управління громадської безпеки Головного управління МВД Херсонської області» призначена громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
На вказаній посаді на ОСОБА_5 були покладені наступні обов`язки, а саме:
- організація та видача так званих «адресних довідок» мешканцям Херсонської області для подальшого отримання паспорту рф;
- здійснення перекладу паспортів громадян України та інших документів українського зразка російською мовою з метою подальшої видачі паспортів рф;
- проведення процедури ідентифікації осіб, що втратили паспортні документи, для подальшого складання адресних довідок та інші, визначені посадовою інструкцією та Положенням № 940.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

ІI. Застосовані судом правові процедури
Судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з урахуванням та дотриманням загальних засад, встановлених процесуальним законом для такого розгляду.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.
Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.02.2024 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 .
Ухвалою суду від 08.03.2024 було призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою суду від 16.07.2024 вирішено питання про здійснення спеціального судового провадження у даному кримінальному провадженні.
У судовому засіданні допит обвинуваченої ОСОБА_5 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч. 3 ст. 323 КПК України, при цьому обвинувачена викликалася до суду через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області, однак у судове засідання не з`явилася.
Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань.
При цьому згідно з ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Так, за змістом ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 на цей час перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.
Водночас за змістом ч. 8 ст. 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. 
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. 
У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).
Вказані положення кримінально-процесуального закону судом були дотримані.
Так, у газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повісткою про виклик до суду ОСОБА_5 , у судові засідання 08.05.2024, 02.07.2024, 16.07.2024, 07.10.2024, 16.10.2024, 03.12.2024, 11.12.2024, 24.03.2025, 07.04.2025, 12.08.2025, 06.11.2025, 04.12.2025, 05.03.2026 до Херсонського міського суду Херсонської області. Також повістки про виклик в судові засідання були направлені для опублікування на веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Крім того, повідомлення про виклик до суду обвинуваченої ОСОБА_5 були опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області.
Зважаючи на правила ст. ст. 42, 135 КПК України, дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації або переховується від органів досудового розслідування, полягає не в обов`язку інших осіб, якими отримано процесуальний документ, призначений для неї, повідомити про надходження процесуального документу, а в тому, що про наявність цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел.
Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.
Під час досудового розслідування повістки про виклик ОСОБА_5 та повідомлення про підозру публікувалися в засобах масової інформації у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

ІІІ. Щодо забезпечення права на захист
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, серед іншого, щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення (п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України).
Разом з цим, стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.
Постановою начальника відділення слідчого відділу УСБ України в Херсонській області ОСОБА_6 від 28.11.2023 підозрюваній було призначено захисника через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги по Миколаївській та Кіровоградській областях - адвоката ОСОБА_4 (доручення №014?140005524 від 28.11.2023).
Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника для захисту інтересів обвинуваченої. 
З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 16.07.2024 клопотання прокурора про здійснення спеціального судового розгляду було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 20.02.2024 за № 22024230000000093, пред`явлено щодо злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто того, який входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України.
Ухвалою суду від 07.10.2024 був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.
Крім того, за період часу з 08.03.2024 (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 05.03.2026, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.
За час судового розгляду обвинувачена могла визначитися з провадженням щодо неї, та усвідомлюючи, що у неї виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак не змінила свою процесуальну поведінку та продовжила подальше ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.
На виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України копії процесуальних документів направлялись захиснику, який крім, того був обізнаний з матеріалами кримінального провадження. Будь-які клопотання від підозрюваної на стадії досудового розслідування та обвинуваченої на стадії судового розгляду на адресу суду не надходили.
Враховуючи наведене та з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення та судом було дотримано всіх можливих передбачених КПК заходів та способів повідомлення ОСОБА_5 , щоб забезпечити останній можливість безпосередньо та через призначеного захисника реалізовувати права підозрюваної на стадії досудового розслідування та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.
Захисник обвинуваченої, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги по Миколаївській та Кіровоградській областях, не заперечував щодо розгляду даного кримінального провадження в порядку спеціального судового провадження, приймав участь у дослідженні доказів, виступав у дебатах та просив ухвалити законне рішення.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за її відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Підсумовуючи зазначене, суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia», судом виконані та дотримані у повному обсязі.

IV. Позиція сторін кримінального провадження
Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину. Просив визнати обвинувачену ОСОБА_5 винною та призначити відповідне покарання в межах санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 15 років, застосувавши додаткове покарання як у виді позбавлення права обіймати певні посади строком на 15 років, так і конфіскацію всього майна. Також просив речові докази, вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , знищити, арешт майна, накладений як на речові докази, скасувати.
Захисник просив виправдати обвинувачену, оскільки досліджений судом обсяг доказів не доводить винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину, як і не доведено добровільності її дій щодо зайняття інкримінованої їй посади.

V. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.02.2024 (справа №490/4132/23, провадження №1?кс/490/770/2024), у даному кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування.
Так вина ОСОБА_5 у вчиненні поставленого їй у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:
- протоколом огляду від 06.03.2023, згідно з яким об`єктом огляду є відкритий ресурс мережі Інтернет за посиланням -ІНФОРМАЦІЯ_4 «ІНФОРМАЦІЯ_5». Дата публікації ІНФОРМАЦІЯ_6. Публікація містить інтерв`ю, під час якого повідомлено про відкриття ще одного пункту прийому документів для отримання паспортів рф, який розміщений у приміщенні центру зайнятості по вул. Стрітенській в м. Херсоні;
- протоколом огляду від 30.03.2023, згідно з яким оглянуто речі та документи в приміщенні Херсонського обласного центру зайнятості за адресою: м. Херсон, вул. Стрітенська, 7-а. Під час огляду виявлено та вилучено ряд документів, які оглянуто відповідно до протоколу огляду речей від 24.04.2023. Зокрема виявлено та вилучено копії довідок про втрату паспортів громадянина України оформлених на російській мові; адресні довідки, оформлені російською мовою; штатний розпис управління з питань міграції «ГУ МВД», де під номером 35 вказана ОСОБА_5 як «и.о. специалиста отдела паспортно-визовой службы управления общественной безопасности ГУ УМВД» в «отделе по вопросам гражданства»; копії свідоцтв про народження; перелік працівників паспортної служби, де під №375 зазначено ОСОБА_5 , дата заяви - 15.07.2022, номер пропуску 1518, позивний « ОСОБА_8 »; копії медичних книжок; копії військових квитків; копії карток платників податків; копії паспортів; копію «указу военно-гражданской администрации от 19.08.2022 №18-у о документировании и регистрации граждан Украины и лиц без гражданства, в том числе утративших свои национальные документы, на территории Херсонской области», відповідно до якого визначено порядок оформлення та видачі паспортів громадянина рф мешканцям Херсонської області; а також ряд інших документів, які свідчать про роботу міграційної служби створеною окупаційною адміністрацією і діяльність якої були пов`язана з оформленням та видачею паспортів рф;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.07.2023, згідно з яким свідок ОСОБА_9 на фото №1 впізнала ОСОБА_5 ;
- протоколом обшуку та огляду від 14.09.2023, згідно з яким проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.09.2023 у справі №490/4132/23 (провадження 1-кс/4906635/23), де виявлено та вилучено: студентський квиток НОМЕР_1 ; студентський квиток № НОМЕР_2 ; копія паспорту НОМЕР_3 ; заява від 22.09.2022; контракт про проходження служби в ГУ МВД Херсонской области громадянкою ОСОБА_5 ; лист про роз`яснення окремих положень федеральних конституційних законів; лист щодо рекомендацій по роботі з особами щодо прийняття у громадянство російської федерації; згода про набуття громадянства російської федерації неповнолітніх дітей; заява про внесення відміток в паспорт громадянина російської федерації; аркуш паперу із рукописними записами; копія паспорту НОМЕР_4 ; копія перекладу 11 сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_10 ; копія перекладу 12 сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_11 ; копія перекладу 10 сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_12 ; присяга громадянина російської федерації ОСОБА_13 ; копія свідоцтва про шлюб від 07.07.2022; лист № 5241 від 08.10.2022; свідоцтво про народження громадянина ОСОБА_14 ; додаток № 1 до указу президента російської федерації від 30.05.2022 № 330; договір на відкриття карткового рахунку № НОМЕР_5 від 17.11.2010; тест варіант № 1 громадянки ОСОБА_5 ; заява ОСОБА_5 ; акт про прийняття в експлуатацію від 21.08.2019; анкета застрахованої особи від 16.08.2010; платіжне доручення від 01.04.2019; заява-договір №263062047029; оплата послуг лічильникового центру від 28.10.2010; договір про надання послуг від 25.07.2019; договір № 04-2201-12-00009 від 08.06.2012; договір № 04-2201-11-1281 від 10.06.2011; носій інформації Western Digital s/n WCA 3J1718245;
- протоколом обшуку від 25.11.2022, згідно з яким проведено обшук у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_15 . В результаті обшуку було виявлено та вилучено: флеш-носій жовтого кольору, марки Kingston, 8 Gb, на якому містяться відомості щодо діяльносоі за напрямком кадрового забезпечення «главного управления министерства внутренних дел херсонской области» (накази по особовому складу (призначення, звільнення), списки особового складу з паспортними даниим, номерами телефонів, посад, ІПН, штатний розпис, біографічні довідки); мобільний телефон IРhone 11, червоного кольору, з паролем логічного захисту НОМЕР_6 , серійний номер НОМЕР_11, IMEI НОМЕР_7 , IMEІ2 НОМЕР_8 , з сім карткою «Vodafone» НОМЕР_9 , на якому містяться відомості щодо контактів та фотографій співробітників «главного управления министерства внутренних дел херсонской области»; ноутбук чорного кольору марки Samsung «R528», серійний номер ZTC193BZ700449R, на якому містяться списки співробітників особового складу та штатний розпис «главного управления министерства внутренних дел херсонской области»;
- протоколом огляду від 10.07.2023, згідно з яким об`єктом огляду є компакт диск DVD-R, наданий з матеріалів кримінального провадження № 22023000000000479 від 09.05.2023, з цифровими копіями матеріалів, на якому містяться: файл з назвою «сотрудники на 5.09», при відкритті якого виявлено штат працівників «ГУ МВД Херсонской области», де під №29 зазначено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код УКР: НОМЕР_10 , серія і номер «ДУЛ рф»: 6022870691, посада: «специалист отдела паспортно-визовой службы управления общественной безопасности ГУ МВД», дата прийому: 06.07.2022; файл з назвою «Приказ 01.07.2022», в якому міститься наказ № 18 л/с від 01.07.2022 по «ГУ МВД Херсонской области» щодо призначення на посаду ОСОБА_5 ; штатний розпис управління з питань міграції «ГУ МВД», де під номером 29 вказана ОСОБА_5 як «специалист отдела паспортно-визовой службы управления общественной безопасности ГУ УМВД», дата прийому: 24.06.2022;
- протоколом огляду від 09.08.2023, згідно з яким об`єктом огляду є загальнодоступна сторінка мережі Інтернет під назвою «паспортно-визовый сервис МВД россии» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 У вкладці сторінки «Услуги» міститься перелік послуг, які надавалися вказаним органом для іноземних громадян та осіб без громадянства, громадянам рф. У вкладці сторінки «Законодательство» наявні нормативно-правові акти, які регулюють роботу «паспортно-визовой службы МВД россии»;
- протоколом огляду від 15.08.2023, згідно з яким об`єктом огляду Інтернет-сторінка ІНФОРМАЦІЯ_3 зі статтею під назвою «Приказ МВД россии от 13.12.2019 № 940 (ред. от 01.04.2023) «Вопросы деятельности Главного управления по вопросам миграции Министерства внутренних дел Российской Федерации» (вместе с «Положением о Главном управлении по вопросам миграции Министерства внутренних дел российской федерации»).
- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні надала пояснення про те, що з 19.07.2022 перебувала на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника кадрового забезпечення головного управління «министерства внутренних дел Херсонской области рф». До її посадових обов`язків входило: перевірка наказів по особовому складу, правильність їх оформлення, статистична звітність, перевірка щодо укомплектованості, тобто вона володіла відомостями щодо осіб, які працювали в цьому управлінні. Також повідомила, що за місцем її проживання слідчими у даному кримінальному провадженні проводився обшук, в ході якого нею було видано флеш-носій з інформацією щодо кадрового складу з наказами про призначення, таблиці з особистою інформацію тощо.

VІ. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» («Kobets v. Ukraine») (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» («Avsar v. Turkey»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Відповідно до позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, висловленої в постанові від 11.02.2020 у справі №761/33311/15-к, під час розгляду кримінального провадження, даючи оцінку допустимості доказу, суд має проаналізувати критерії допустимості таких доказів, як: законність джерела, законність способу отримання, процесуальне оформлення перебігу й результатів слідчої дії.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідка, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
При цьому, щодо виконання обвинуваченою саме правоохоронних функцій слід зазначити наступне.
Верховний Суд указав, що у ч. 7 ст. 111-1 КК передбачено відповідальність за вчинення громадянином України колабораційної діяльності в умовах окупації у вигляді співпраці з державою-агресором у її інтересах, зокрема, через незаконні правоохоронні органи, які створені на тимчасово окупованій території, у формі добровільного, тобто з власної волі та за відсутності фізичного чи психічного примусу, крайньої необхідності, зайняття в них посади, з метою спричинити шкоду державі Україна. Суспільна небезпечність таких дій полягає в тому, що особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади, яка є основою функціонування державного механізму загалом. Саме така форма колабораційної діяльності порівняно з іншими, передбаченими в частинах 2 та 5 цієї статті, визнається законодавцем найбільш суспільно небезпечною. З огляду на формулювання диспозиції ч. 7 ст. 111-1 КК, сам факт добровільного зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі є достатнім для кваліфікації відповідних дій за цією кримінально-правовою нормою. Наявність владних повноважень органу та спрямованість його діяльності є визначальними ознаками під час ідентифікації місця роботи колаборанта як органу влади. Під посадою в незаконному правоохоронному органі необхідно розуміти посаду в такому органі, що створений під час окупації, яка передбачає діяльність як працівника правоохоронного органу (у розумінні ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів»). Відповідно до чинного законодавства України, заняття посади державної служби необхідно розглядати як у контексті проведення підготовчих дій щодо призначення певної особи на посаду, так і в контексті виникнення такого юридичного факту, як призначення особи на певну посаду з офіційним оформленням трудових відносин. Здійснення громадянином України на тимчасово окупованій території діяльності не в органі влади (на підприємстві, в установі, організації; зайняття індивідуальним підприємництвом тощо) або виконання роботи, що не пов`язана із зайняттям посади (лікар, фармацевт, працівник житлово-комунальної сфери, пожежник, працівник рятувальної служби чи кладовища, адвокат тощо), не утворює складів кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 5 та 7 ст. 111-1 КК (постанова Верховного Суду від 20.06.2024 у справі №953/7182/23 (провадження №51-7232км23).
Також Верховний Суд зауважив, що у нормативній конструкції ч. 7 ст. 111-1 КК термін «працівник правоохоронного органу» не використовується, тому дії засудженого, який перебував на посаді водія незаконно створеного на окупованій території правоохоронного органу і забезпечував його функціонування, правильно кваліфіковані за ч. 7 ст. 111-1 КК (постанова колегії суддів Третьої судової палати ККС від 22.01.2024 у справі №953/406/23 (провадження №51-4961км23).
Таким чином, можна дійти безумовного висновку про те, що не зважаючи на виконання ОСОБА_5 обов`язків, які хоча і не мають безпосередніх ознак правоохоронних, проте та обставина, що вона обійняла посаду саме у правоохоронному органі знайшло своє підтвердження в першу чергу в розрізі наданих суду доказів та показань свідка, що не ставить під сумнів правильність кваліфікації дій обвинуваченої саме за ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Під час судового слідства не знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_5 була вимушена займати посаду у створеному окупаційною владою правоохоронному органі.
У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами ст. ст. 39, 40 КК України, однак яких суд у цьому кримінальному провадженні не встановив, оскільки під час судового розгляду не встановлено жодних фактів, які б свідчили, що обвинувачена діяла під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу - рф.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині, кваліфікація її дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі, оскільки підтверджена належним та достатнім обсягом доказів.

VIІ. Призначення покарання
У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 7 ст.111-1 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.
Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.
При призначенні покарання суд враховує положення ст. 50 КК України, яка вказує, що метою покарання є кара, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Обираючи обвинуваченій ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
При визначенні розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховує обставини скоєння злочину, а саме, що це є системна тривала діяльність, спрямована на шкоду народу України та державі Україна, те, що злочин вчинений проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, посягає на життєво важливі інтереси громадян, суспільства та держави, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної держави. Кримінальне правопорушення ОСОБА_5 вчинене в умовах окупації м. Херсона і сприяло утвердженню авторитету окупаційної влади в умовах, коли було відомо про вчинення військовими рф масових руйнувань цивільної інфраструктури, промислових будівель на території України, масових злочинів проти цивільного населення України.
Суд також враховує особу обвинуваченої, яка є громадянкою України, і під час військової агресії російської федерації добровільно співпрацювала з окупантами, а також те, що остання переховується на тимчасово окупованій території України. 
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 має бути призначено покарання у виді позбавлення волі на 14 років, що на думку суду відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання та сприятиме виправленню обвинуваченої та буде достатнім для попередження вчинення нею нових злочинів, є справедливим та необхідним з метою убезпечення українського суспільства від подальшої її діяльності.
Позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю є обов`язковим додатковим покаранням, передбаченим санкцією частини 7 статті 111-1 КК України.
Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Санкцією частини 7 статті 111-1 КК України передбачено застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
Разом з цим, при вирішенні питання про застосування до обвинуваченої покарання у виді конфіскації майна суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07 жовтня 2025 року (справа N953/694/23), відповідно до якого у разі відсутності у винного корисливого мотиву для вчинення злочину застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна є неправильним, навіть за умови, що воно передбачено санкцією статті як обов`язкове.
З огляду на наведене та з урахуванням того, що за змістом пред`явленого обвинувачення стороною обвинувачення корисливий мотив у діях обвинуваченої не встановлений, суд приходить до висновку про те, що додаткове покарання у виді конфіскації майна до обвинуваченої не може бути застосоване.
Підстав для застосування статей 69 та 75 КК України в даному кримінальному провадженні не встановлено.
Оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, то строк відбування нею покарання слід рахувати з часу її фактичного затримання.
Строк додаткового покарання слід обчислювати відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України.

VIІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України).
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.02.2023 (справа №490/4132/23, н/п 1-кс-6796/23) ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який до набрання вироком законної сили суд вважає за доцільне залишити без змін. 
Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, а тому підстав, передбачених ст. 129 КПК України, для вирішення цього питання у суду немає.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.02.2023 у справі №490/4132/23 (провадження №1-кс/490/6796/23) накладався арешт на майно, яке визначено як речовий доказ у кримінальному провадженні, який підлягає скасуванню.
У резолютивній частині вироку, серед іншого, у разі визнання особи винуватою зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат (ч. 4 ст. 374 КПК України). Процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів (ст. 118 КПК України). Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України (ч. 2 ст. 122 КПК України). У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (ч. 2 ст. 124 КПК України).
Документально підтверджених процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає, а тому судом вказане питання не вирішується.
Питання щодо речових доказів у справі суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 170-174, 297-1, 323, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, правоохоронних органах, органах державного управління, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років без конфіскації майна.
Початок строку відбування основного покарання у виді позбавлення волі обчислювати ОСОБА_5 з моменту затримання в порядку приведення даного вироку до виконання.
Початок строку відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, правоохоронних органах, органах державного управління, місцевого самоврядування, органах, що надають публічні послуги, обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_5 основного покарання у виді позбавлення волі. 
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.02.2024 у справі №490/4132/23 (провадження №1-кс/490/6796/23), а саме: студентського квитка НОМЕР_1 ; студентського квитка № НОМЕР_2 ; копії паспорту НОМЕР_3 ; заяви від 22.09.2022; контракту про проходження служби в ГУ МВД Херсонской области громадянкою ОСОБА_5 ; листа про роз`яснення окремих положень федеральних конституційних законів; листа щодо рекомендацій по роботі з особами щодо прийняття у громадянство російської федерації; згоди про набуття громадянства російської федерації неповнолітніх дітей; заяви про внесення відміток в паспорт громадянина російської федерації; аркуша паперу із рукописними записами; копії паспорту НОМЕР_4 ; копії перекладу 11 сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_10 ; копії перекладу 12 сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_11 ; копії перекладу 10 сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_12 ; присяги громадянина російської федерації ОСОБА_13 ; копії свідоцтва про шлюб від 07.07.2022; листа № 5241 від 08.10.2022; свідоцтво про народження громадянина ОСОБА_14 ; додатку № 1 до указу президента російської федерації від 30.05.2022 № 330; договору на відкриття карткового рахунку № НОМЕР_5 від 17.11.2010; тесту варіант № 1 громадянки ОСОБА_5 ; заяви ОСОБА_5 ; акту про прийняття в експлуатацію від 21.08.2019; анкети застрахованої особи від 16.08.2010; платіжного доручення від 01.04.2019; заяви-договору №263062047029; оплати послуг лічильникового центру від 28.10.2010; договору про надання послуг від 25.07.2019; договору № 04-2201-12-00009 від 08.06.2012; договору № 04-2201-11-1281 від 10.06.2011; носія інформації Western Digital s/n WCA 3J1718245.
Речові докази: студентський квиток НОМЕР_1 ; студентський квиток № НОМЕР_2 ; копія паспорту НОМЕР_3 ; заява від 22.09.2022; контракт про проходження служби в ГУ МВД Херсонской области громадянкою ОСОБА_5 ; лист про роз`яснення окремих положень федеральних конституційних законів; лист щодо рекомендацій по роботі з особами щодо прийняття у громадянство російської федерації; згода про набуття громадянства російської федерації неповнолітніх дітей; заява про внесення відміток в паспорт громадянина російської федерації; аркуш паперу із рукописними записами; копія паспорту НОМЕР_4 ; копія перекладу 11 сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_10 ; копія перекладу 12 сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_11 ; копія перекладу 10 сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_12 ; присяга громадянина російської федерації ОСОБА_13 ; копія свідоцтва про шлюб від 07.07.2022; лист № 5241 від 08.10.2022; свідоцтво про народження громадянина ОСОБА_14 ; додаток № 1 до указу президента російської федерації від 30.05.2022 № 330; договір на відкриття карткового рахунку № НОМЕР_5 від 17.11.2010; тест варіант № 1 громадянки ОСОБА_5 ; заява ОСОБА_5 ; акт про прийняття в експлуатацію від 21.08.2019; анкета застрахованої особи від 16.08.2010; платіжне доручення від 01.04.2019; заява-договір №263062047029; оплата послуг лічильникового центру від 28.10.2010; договір про надання послуг від 25.07.2019; договір № 04-2201-12-00009 від 08.06.2012; договір № 04-2201-11-1281 від 10.06.2011; носій інформації Western Digital s/n WCA 3J1718245 - залишити в матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень.
Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачена та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.
Роз`яснити обвинуваченій право подати клопотання про помилування, а також право у разі перебування під вартою заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію вироку після його проголошення вручити захиснику обвинуваченої та прокурору, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Суддя	ОСОБА_1