Справа №442/7981/25 
Провадження №2/442/128/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої-судді Гарасимків Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-9865228 від 21.07.2024р. у розмірі 8 855,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 21.07.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено в електронній формі кредитний договір №00-9865228.
Умовами договору було узгоджено розмір кредиту, грошова одиниця, строк та умови кредитування. Згідно з умовами договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування через ТОВ «Пейтек» на реквізити платіжної карти відповідача. Кредитодавець належним чином виконав свій обов`язок та надав позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. 
20.01.2025 Первісним кредитором та позивачем укладено Договір факторингу №20012025-МК/Ейс, відповідно до якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Таким чином, відповідно до Реєстру Боржників №б/н від 20.01.2025р. до Договору Факторингу 1 та Акту приймання – передачі, до позивача перейшло право вимоги до відповідача. ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань, жодного платежу на погашення заборгованості від нього не надходило.
Так як відповідач заборгованість за договором не погасив за ним утворилася заборгованість у розмірі 27 398,60 грн., яка складається з 8 855,00 грн. – заборгованості по тілу кредиту; 18 543,60 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором №00-9865228 від 21.07.2024р. у розмірі 27 398,60 грн., до складу якої входить сума заборгованості за тілом кредиту та сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Ухвалою від 20.10.2025 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило, від представника позивача заявлено клопотання про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав, правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, та відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до таких висновків. 
Судом встановлено, що 21.07.2024р. між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено в електронній формі кредитний договір №00-9865228.
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника - одноразовим ідентифікатором 89457».
Згідно з умовами договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту (загальний розмір) складає 7700,00 грн. Строк кредиту 360 днів (п. 1.4. договору).
Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка, відсотків річних 529,25 % річних. Стандартна процентна ставка становить 1,45 % в день та застосовується у межах строку кредиту.
Комісія за надання кредиту 1155,00 грн., загальні витрати за кредитом – 41349,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 49049,00 грн.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки (п. 2.1. Договору).
Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п. 2.1. договору (п. 2.4. Договору). Дати надання кредиту: 21.07.2024.
Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1. Договору).
21.07.2024 відповідач також ознайомився з паспортом споживчого кредиту, який містить ті ж самі умови по отриманню кредиту, що і договір №00-9865228 про надання споживчого кредиту та який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Таблицею обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит визначено порядок повернення кредиту, зокрема кількість платежів, розмір платежів та їх періодичність. Таблицю підписано відповідачем електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «89457» 
З повідомлення АТ «Універсал Банк» за №БТ/Е -5826 від 22.02.2026р., на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано платіжну карту № НОМЕР_1 , за період з 21.07.2024р. на платіжну карту було зарахування коштів у сумі 7700,00 грн.
20.01.2025 Первісним кредитором та позивачем укладено Договір факторингу №20012025-МК/Ейс, відповідно до якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором та відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 20.01.2025р. до Договору Факторингу 1 та Акту приймання – передачі, до позивача перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань, жодного платежу на погашення заборгованості від нього не надходило.
З розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №00-9865228 від 21.07.2024р. становить 27 398,60 грн.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося жодних нарахувань заборгованості по кредиту, таким чином судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та первісним кредитором ТзОВ «Макс Кредит», 21.07.2024 в електронній формі було укладено кредитний договір №00-9865228, а з досліджених доказів також встановлено факт отримання кредитних коштів відповідачем.
Відповідач умови укладеного договору належним чином не виконував, після укладення договору кошти не сплачував в рахунок погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком суми заборгованості, наданого суду.
Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1, ч.3 ст.1049, ч.1 ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Так, відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивач довів належними та допустимими доказами заявлені до стягнення з відповідача суми заборгованості за основним боргом та відсотками по кредитному договору №00-9865228 від 21.07.2024р.
Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення кредитних коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Судом встановлено, що розмір заборгованості за відсотками по вказаних вище договорах позивачем нараховано відповідно до умов кредитного договору та в межах строку дії такого договору, у зв`язку із чим суд погоджується із розрахунком суми заборгованості по відсоткам, які були надані позивачем.
Оскільки кредитні кошти відповідач не повернув кредитодавцю, згідно з умовами кредитного договору кредитодавець здійснив нарахування відсотків за користування кредитом. Відповідачем, в свою чергу, не спростовано доводів позивача щодо наявності заборгованості будь-якими доказами.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність обставин щодо невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 00-9865228 від 21.07.2024р., у зв`язку з чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства позивач вправі ставити вимоги до нього про стягнення заборгованості.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов.
За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №00-9865228 від 21.07.2024р., у розмірі 8 855,00 грн. – заборгованості по тілу кредиту; 18 543,60 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає судові витрати відповідача та стягує з нього на користь позивача 2422 грн 40 коп судового збору.
Крім цього, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю; договором про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, що укладений позивачем із АБ «Соломко та партнери» в особі адвоката Соломки О.В.; протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025; випискою з особового рахунку за Кредитним договором №00-9865228 від 21.07.2024р., актом прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025, що містить опис робіт, послуг, їх вартість за надання правової допомоги.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідачем будь-яких клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не направлялось, таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 141, 235, 247, 259, 263 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №00-9865228 від 21.07.2024р. у розмірі 27 398 ( двадцять сім тисяч триста дев`яносто вісім грн.) 60 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження юридичної особи: 01032, місто Київ, вулиця Алматинська,8 офіс 310а.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 .
Суддя Гарасимків Л.І.