Справа № 951/11/26
Провадження №3/951/16/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року суддя Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності №1 Відділу поліції №1 Тернопільського РУП ГУ НП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП 

у с т а н о в и л а:

18.12.2025 близько 18:30 гр. ОСОБА_1 за місцем спільного проживання на АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_2 , а саме висловлювала словесні образи, погрози, приниження, залякування, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим порушила вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 28 Конституції України декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 агресивно заперечила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення й вела розмову про конфлікт не з матір`ю, а з рідною сестрою.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що 18.12.2026 близько 18:00 прийшла додому, мала певні плани щодо свого господарства; згодом хотіла вийти на двір, однак дочка ОСОБА_3 її не пускала; після того, як вийшла з будинку побігла на дорогу, побачила, що їде авто, вийшла на середину дороги й водій з автомобіля зупинився; вона попросилася туди; ОСОБА_1 в той час бігла за матір`ю, витягувала силоміць з авто за руки, чинила на маму тиск, кричала; водій поїхав; згодом по неї вийшла інша дочка й забрала її до себе, бо був страх щодо дій ОСОБА_1 так як остання постійно чинить тиск на потерпілу. 

Свідок ОСОБА_4 повідомила суду, що цього дня 18.12.2026 прибігла до домівки мами після її тривожного дзвінка; матір була налякана від дій ОСОБА_1 , плакала, просилась переночувати. Повідомила в залі суду, що ОСОБА_1 хоча і є її рідною сестрою, однак зловживає спиртними напоями, живе у материнському будинку без дозволу мами, постійно чинить психологічний і фізичний тиск на останню. Пані ОСОБА_5 боїться бути в своєму власному домі з рідною дочкою ОСОБА_6 через її неадекватність тощо. 

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Розглянувши справу на підставі досліджених доказів орган (посадова особа) відповідно до ст. 283 КУпАП виносить постанову.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП стверджується належними та допустимими у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами, що наявні в матеріалах справи та досліджені суддею, це зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 735200 від 05.01.2026; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.12.2025; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_4 від 18.12.2025, копією постанови Козівського районного суду Тернопільської області від 06.11.2025 у справі № 951/698/25. 

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 суддею не встановлено.

Обставиною, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 35 КУпАП є вчинення адміністративного правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. 

Тож ураховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка притягується до адміністративної відповідальності, з метою виховання правопорушниці та попередження наступних правопорушень, суддя дійшла висновку про накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту.

При накладенні стягнення суддею також враховано те, що ОСОБА_1 систематично вчиняє домашнє насильство стосовно своєї матері ОСОБА_2 й належних висновків не робить.

Згідно із ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.

Як зазначається у ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.

З огляду на обставини вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , з метою реалізації комплексного підходу до вирішення проблеми насильства, суддя вважає за необхідне, направити останню до Козівської селищної ради Тернопільської області для проходження програми для кривдників на строк 1 рік.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а тому з останньої необхідно стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 33, 173-2, 251, 283-285 КУпАП 

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 7 /сім/ діб.

Направити ОСОБА_1 до Козівської селищної ради Тернопільської області для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк 1 /один/ рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 /шістсот шістдесят п`ять/ гривень 60 /шістдесят/ копійок на користь держави.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя           О. Б. Гриновець