Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.03.2026  	Справа №607/13797/25 Провадження №2/607/969/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області 
 
в складі:
 
головуючого Ромазана В.В. 
 
за участю секретаря Бойко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , – 

В С Т А Н О В И В : 
 
І. Описова частина
 
1.Стислий зміст позовної заяви.
 
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (надалі ТОВ «ФК «Профіт Капітал»), звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 (надалі – ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Z06.00211.005543398 від 31.07.2019 року у розмірі 74 645,90 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 31 328,37 грн.; заборгованості за відсотками – 22 560,45 грн.; заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту – 20 757,08 грн., а також 3 028,00 грн. сплаченого ними судового збору та 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.07.2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № Z06.00211.005543398, відповідно до якого Банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 33 630,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно п.п 1.3 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 21,99% річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п.1.5 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі відповідно до Графіку платежів. Банк на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 33 630,00 грн., на строк до 31.07.2020, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього Договору. В пункті 4 Договору кредиту наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором». Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 33 630,00 грн. Проте, Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує та його заборгованість станом на 19.12.2023 (дата відступлення боргу) становить 74 645,90 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом – 31 328,37 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 22 560,45 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями – 20 757,08 грн. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до якого «Ідея Банк» відступило ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняло право вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. ТОВ «Оптіма Факторинг» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». Крім цього, 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги за кредитним договором № Z06.00211.005543398 від 31.07.2019. 05.03.2025 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підписано Акт про відсутність взаємних претензій, який підтверджує належне виконання сторонами зобов`язань за договором факторингу. 

2.Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень відповіді на відзив. 
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Хлєбніков С.В. через систему «Електронний суд» подав суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Вказує на те, що 31 липня 2019 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту та страхування № Z06.00211.005543398, однак вважає, що позивачем не доведено доказами наявність заборгованості, зокрема, факт надання та отримання грошових коштів відповідачем а також розмір заборгованості. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором створений самим позивачем та не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, наявність та розмір заборгованості. Вважає, що інформація зазначена в цьому розрахунку заборгованості, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача. Також вказав, що відповідачем була погашена дана заборгованість, що підтверджується виписками з рахунків відповідача. Також, вважає, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу позивача є значно завищеним та є не співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Відтак, вважає, що у стягненні, понесених позивачем, витрат на правничу вимогу, слід відмовити. Крім того, просить застосувати до вимог позивача строки позовної давності, оскільки кінцевою датою повернення кредиту згідно умов вказаного кредитного договору є 31.07.2020 року. Однак, позивач звернувся з даним позовом лише 25.06.2025, тобто майже через 5 років після того як позивач довідався про порушення свої прав. Відтак, сторона відповідача вважає, що до заявлених позовних вимог повинні бути застосовані наслідки спливу позовної давності, передбачені у статті 267 ЦК України, а саме - відмовлено у задоволенні позову.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив у якому звертає увагу суду на те, що Постановою КМ. України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» запроваджено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався постановами КМ України та діяв до 01.07.2023 року. Також відповідно до пункту 12 прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який набув чинності 12.04.2020, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. До того ж відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (дата набрання чинності цього пункту 17.03.2022 року) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Також, 24.02.2022 року Указом Президента України N? 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», було введено воєнних стан по всій території України, із 05 години 30 хвили 24 лютого 2022 року, який триває на даний час. ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов?язання та не повернув всю суму боргу разом із відсотками за користування кредитом. Вважає, що строк позовної давності в даному випадку слід вираховувати кожного окремого платежу відповідно до «Графіку щомісячних платежів». Строк позовної давності щодо першого платежу (02.09.2019 року) припадає на 02.09.2022 року, відтак відповідно до п. 12 та 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строк позовної давності продовжується на період дії карантину та на період дії воєнного стану перебіг такого строку зупиняється, а тому строк позовної давності по даній справі не є пропущеним. Просить позовні вимоги задовольнити повністю. Також, звернув увагу суду на те, що позивачем надано виписку по рахунку відповідача, яка є належним та допустимим доказом та підтверджує факт видачі кредиту ОСОБА_1 . Вказує, що при укладенні договору кредиту сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та підтвердження факту укладення ТОВ «ФК «Прорфіт капітал» надало ордер-розпорядження №1 про видачу кредиту та виписку по рахунку, які відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». 

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача – адвокат Хлєбніков С.В. в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Доказів поважності неявки в судове засідання представником позивача не надано. Крім цього, суд зазначає, що мобілізація представника позивача не є поважною причиною відкладення розгляду справи, оскільки сторона позивача мала змогу скористатись послугами іншого захисника або здійснювати захист своїх прав та інтересів самостійно.

ІІ. Мотивувальна частина
1.Фактичні обставини, встановлені судом
31.07.2019 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту та страхування № Z06.00211.005543398.
Відповідно до умов зазначеного договору, Банк надає позичальнику кредит, а Позичальник отримує його на наступних умовах: тип кредиту – цільовий; сума кредиту – 33 630,00; процентна ставка та тип, % річних – 21,99 – змінювана; строк кредиту – 12 місяців.
Також відповідно до 1.5 Договору, під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги Банку», Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку сплачується згідно діючих Тарифів Банку.
Кредитний договір № Z06.00211.005543398 від 31.07.2019 підписано власноручним підписом відповідачем ОСОБА_1 та ним не заперечується.
Крім того, 31.07.2019 відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту (додаток №1 до Договору кредиту та страхування № Z06.00211.005543398 від 31.07.2019 у якому зазначено тип кредиту (споживчий), мета отримання кредиту (споживчі цілі), сума кредиту 33630 грн., спосіб та строк надання кредиту (безготівковий, 12 місяців), загальні витрати за кредитом 44341,32 грн. Крім цього, передбачено порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення (з 02.09.2019 по 31.07.2020). 
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредиту, що підтверджується Ордером – розпорядженням №1 від 31.07.2019 з відміткою ПАТ «Ідея банк» та підписом виконавця. Крім цього, вказана обставина підтверджена випискою по рахунку, який було відкрито відповідачу на виконання означеного кредитного договору за період з 31.07.2019 по 19.12.2023, з якою вбачається факт надання відповідачу кредитних коштів 31.07.2019 року, а також подальше користування ними ОСОБА_1 , сплатою останнім нарахованих відсотків згідно умов договору.
Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором кредиту та страхування № Z06.00211.005543398 від 31.07.2019 виконував неналежним чином. 
Так, згідно із Довідкою-розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00211.005543398 від 31.07.2019, станом на 19.12.2023 загальна сума заборгованості у відповідача становить 74 645,90 грн, яка складається з: 31 328,37 грн – заборгованість за основним боргом; 22 560,45 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 20 757,08 грн – заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.
19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено Договір факторингу №19/12-2023.
Відповідно до пункту 2.1 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу.
Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) у розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк» та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді у день укладення цього договору.
ТОВ «Оптіма Факторинг» зобов`язання за договором факторингу виконало у повному обсязі та відповідно перерахував на користь АТ «Ідея Банк» суму коштів в розмірі 11 576 112,00 грн., про що свідчить наявна при матеріалах справи Платіжна інструкція в національній валюті від 20 грудня 2023 р. №45.
У наданому суду Реєстрі боржників №3 від 19.12.2023, № п/п 2576 зазначено боржника ОСОБА_1 , № договору Z06.00211.005543398 від 31.07.2019, загальна сума заборгованості 74 645,90 грн.
Крім цього, 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором.
У наданому суду реєстрі боржників №3 від 22.12.2023 до вказаного договору факторингу під порядковим №2576 зазначено боржника ОСОБА_1 , №договору Z06.00211.005543398 від 31.07.2019, загальна сума заборгованості 74 645,90 грн. Відповідно до платіжної інструкції в національній валюті від 26.12.2023 №376 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було сплачено ТОВ «Оптіма Факторинг» 11 861 032,61 грн фінансування по договору факторингу №22/12-2023.

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання.
Згідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 204 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).
За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно із частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
В силу положень пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язані не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 ЦК України).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування) під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як встановлено судом, суд вважає, що на підставі наведених вище доказів, стороною позивача доведено факт виникнення договірних правовідносин між АТ «Ідея Банк» та відповідачем на підставі укладеного між вказаними сторонами договору кредиту та страхування №206.00211.005543398 від 31.07.2019, а також те, що АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредитні кошти в обумовленій сумі, якими він користувався. Крім цього, суд вважає, що позивачем доведено, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість.
Як вказав позивач, згідно наданого ним розрахунку, за відповідачем обліковується заборгованість за вказаним правочином у розмірі 74 645,90 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом – 31 328,37 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 22 560,45 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями – 20 757,08 грн.
Також, суд вважає, що позивачем доведено на підставі вказаних судом доказів набуття ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прав вимоги до відповідача згідно договору факторингу за договором кредиту та страхування №206.00211.005543398 від 31.07.2019.
Відтак, суд вважає, що позовні вимоги позивача у частині стягнення із відповідача заборгованості за основним боргом у розмірі 31328,37 грн. та нарахован6ими та несплаченими відсотками у розмірі 22560,45 грн. є підставними та підлягають до задоволення. 
Також суд, вирішуючи позов зазначає, що загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника(за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно із частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зважаючи на викладене, комісія за надання послуг з управління кредитом при використанні кредиту при простроченні оплати чергового платежу може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 в справі з подібними правовідносинами №204/224/21 (провадження №61-4202сво22) зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.09.2022 у справі №755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08.02.2023 у справі №168/349/20 (провадження №61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.11.2022 у справі №755/9486/21 (провадження №61-5581св22).
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом установлено, що умовами Кредитного договору від 31.07.2019, а саме п.1.5 передбачено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені договором та за надання яких встановлена плата відповідно до п.5 Додатку №1 як «Інші послуги Банку».
В паспорті споживчого кредиту зазначено, розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості становить 1,60% щомісячно від початкової суми кредиту.
При цьому, банк не зазначив та не надав доказів наявності наданих за зверненнями відповідача послуг, за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Оскільки, відповідно до умов Кредитного договору № Z06.00211.005543398 від 31.07.2019, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів», на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався та щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судомне вимагається (частина друга статті 215 ЦК України).
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі №727/5461/23.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача у частині стягнення заборгованості за обслуговування кредиту в розмірі 20 757,08 грн до задоволення не підлягає.
Щодо доводів представника відповідача про те, що станом на час подання позову 02.07.2025 року сплили строки позовної давності, що є підставою для відмови в позові, то суд зазначає наступне
Згідно з ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Положеннями ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).
30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, п. 12 якого визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки, продовжуються на строк дії такого карантину.
Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року.
Крім того, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема п.19, згідно якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач, звернувшись до суду з даним позовом 02.07.2025 року, не пропустив строків позовної давності, а тому доводи сторони відповідача з цього приводу суд відхиляє.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши та оцінивши докази, а також у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 , а саме в частині стягнення з останнього та користь позивача заборгованості за кредитним договором № Z06.00211.005543398 від 31.07.2019, яка станом на 19.12.2023 становить 53 888,82 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом – 31 328,37 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками – 22 560,45 грн. В решті частини позовних вимог позивачу, слід відмовити із наведених вище підстав.
Щодо відшкодування відповідачем заявлених позивачем витрат по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн., а також на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., суд дійшов наступного висновку
Так, відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як встановлено судом, позивач, подавши до суду позов, сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
На підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн до суду надано копії: договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024, що укладений між адвокатським об`єднанням «Правовий курс» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал»; додаткової угоду №1/1 до договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024; додатку №2 до договору про надання послуг №01-24 від 01.07.2024 – акт №1 від 10.04.2025 прийому-передачі реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024; додатку №4 до договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 – акт №1 від 14.05.2025 прийому-передачі наданої правничої допомоги; наказу (розпорядження) №02-К від 28.06.2024 про прийняття на роботу адвоката Ушакевич М.П.; платіжна інструкція №1395 від 05.06.2025, відповідно до якої ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало кошти у розмірі 147 000,00 грн на користь адвокатського об`єднання «Правовий Курс» сплати за надання правничої допомоги. Згідно рахунку №20 від 14.05.2025 по договору №02-24 від 07.01.2024; довіреності від 22.01.2025 та свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, посвідчення адвоката України.
Так, відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимогам, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 185,91 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 053,30 грн..
На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість за кредитним договором №Z06.00211.005543398 від 31.07.2019 в розмірі 53 888 (п`ятдесят три тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн. 82 коп.
У решті вимог, відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 5 053 (п`ять тисяч п`ятдесят три) грн. 30 коп. витрат на правову допомогу, а також 2 185 (дві тисячі сто вісімдесят п`ять) грн.. 91 коп. судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 16.03.2026.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова,8, ЄДРПОУ 39992082.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
  Головуючий суддя  	В. В. Ромазан