МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2026 р.  	№ 400/169/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Тарнавської О.О., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Оверка В.В. за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 06.11.2025 №1163 о/с в частині, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містить вимоги:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області віл 06.11.2025 № 1163 о/с "По особовому складу";
поновити ОСОБА_1 на посаді з 07.11.2025.
У позові вказано, що 05.02.2024 ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Вознесенського районного управління поліції. Спірним наказом начальника Головного управління поліції в Миколаївській області (далі - Управління або відповідач) позивача було переміщено "для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби" на рівнозначну посаду інспектора взводу № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький), зі звільненням його з посади начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Вознесенського раціонного управління поліції. Таке переміщення позивач вважає протиправним, оскільки відсутнє обґрунтування того, що переміщення призведе до підвищення ефективності служби. З посиланням на Закон України від 15.03.2022 № 2136-ІХ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (далі - Закон № 2136) та на статтю 32 Кодексу законів про працю України, ОСОБА_2 вказав, що переведення працівника в іншу місцевість вимагає згоди працівника, а переведення у місцевість, де тривають активні бойові дії, прямо заборонено. Позивач зазначив, що посада, на яку його було переміщено, не є рівнозначною його посаді, як за змістом та обсягом повноважень та функціональних обов`язків, так і за розміром грошового забезпечення.
Управління позовні вимоги заперечило.
Позивач подав відповідь на відзив, відповідач - заперечення.
Також позивач у додаткових поясненнях як додаткову підставу для визнання протиправним та скасування спірного наказу вказав відсутність медичного огляду при переміщенні.
В судовому засіданні позивач і його представник вимоги адміністративного позову підтримали, представник Управління просив відмовити у позові.
Як встановлено судом, наказом начальника Управління від 05.02.2024 № 90 о/с "По особовому складу" капітан поліції ОСОБА_1 був призначений начальником сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції, посадовий оклад - 2 950 грн, надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції - 60%. 
06.11.2025 начальник Управління видав наказ № 1163 о/с "По особовому складу" (далі - Наказ № 1163), яким, відповідно до частин першої та восьмої статті 65 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580), перемістив ОСОБА_1 на "… рівнозначну посаду інспектора взводу №1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький), для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, з посадовим окладом 2400 гривень, встановивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40%, звільнивши його з посади начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції …". Підставою для видання Наказу № 1163 вказані: доповідна записка заступника начальника ГУНП в Миколаївській області підполковника поліції Даніли В.М. від 30.10.2025 та подання про призначення на посаду від 03.11.2025.
Правомірність Наказу № 1163 є предметом оскарження у цій справі.
При прийнятті рішення суд виходив з такого.
Відповідно до статті 59 Закону № 580, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.
У статті 60 Закону № 580 вказано, що відносини, що витікають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
З огляду на це суд відхилив посилання позивача на недотримання відповідачем при виданні Наказу № 1163 статті 32 Кодексу законів про працю України і норм Закону № 2136. 
Суд зазначив, що у частині першій статті 1 Закону № 2136 вказано, що цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
Згідно з частиною третьою статті 1 Закону № 2136, у період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України "Про державну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Як вказано вище, служба в поліції є державною службою особливого характеру, але її проходження не регулюється нормами Закону України "Про державну службу".
Відповідно, на думку суду, Управління при виданні Наказу № 1163 не мало враховувати статтю 3 Закону № 2136. До того ж, у цій нормі йдеться про переведення працівника без його згоди на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, що не є тотожнім переміщенню поліцейського.
Пунктом 2 частини першої статті 65 Закону № 580 встановлено, що переміщення поліцейських на рівнозначні посади здійснюється:
для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби;
за ініціативою поліцейського;
у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації;
у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі -місцевості з визначеним строком служби);
за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії;
з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації;
у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.
Згідно з частиною восьмою статті 65 Закону № 580, поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посаду.
Суд зазначив, що мотиви, якими керувався начальник Управління при переміщенні позивача, викладені у доповідній записці та у поданні про призначення на посаду (про які вказано у Наказі № 1163), тому відхилив доводи позову про відсутність відповідного обґрунтування. Так, у доповідній записці міститься посилання на службову телеграму заступника начальника Управління "Про укомплектування БПОП "Стрілецький" ГУНП в Миколаївській області", в якій вказано: "… комплектування Батальйону … є найбільш пріоритетним та важливим, у зв`язку із участю підрозділу у заходах із забезпечення публічного (громадського) порядку та безпеки громадян, зокрема під час здійснення заходів правового режиму воєнного стану, здійснення в межах компетенції заходів, передбачених законодавством України, щодо рятування людей, забезпечення їх безпеки в разі виникнення небезпечних подій, збройних конфліктів та ліквідація їх наслідків, а також участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану, зокрема шляхом виконання бойових розпоряджень, які надано уповноваженими на те посадовими особами під час звільнення або утримання (оборони) населених пунктів. … незважаючи на вжиті заходи щодо укомплектування Батальйону, на даний час некомплект вакантних посад поліцейських середнього та молодшого складу Батальйону залишається надто високим. Такий стан суттєво знижує ефективність діяльності вказаного підрозділу, загрожує належній організації та забезпеченню виконання покладених на Батальйон завдань та функцій, а також сприяє надмірній завантаженості поліцейських …".
Визначення того, чи обумовлено переміщення поліцейського інтересами служби, а також того, чи сприятиме таке переміщення ефективності служби, є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень.
Частиною другою статті 65 Закону № 580 визначено, що посада вважається рівнозначною, якщо нею передбачене таке саме спеціальне звання поліції. 
За посадою інспектора взводу № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) передбачене таке саме граничне спеціальне звання, як за попередньою посадою позивача, - капітан поліції, що підтверджується доданим до відзиву "Переліком посад поліцейських і відповідних їм граничних спеціальних звань".
Те, що в результаті переміщення змінилися зміст та обсяг повноважень та функціональних обов`язків позивача, а також змінилися умови його грошового забезпечення, не є порушенням статті 65 Закону № 580, оскільки, як вказано вище, єдиною умовою, за якою посади визнаються рівнозначними, є те, що за новою посадою передбачене таке саме спеціальне звання поліції.
Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.01.2025 у справі № 520/16482/23.
Викладені у додаткових поясненнях позивача доводи про обов`язковість медичного огляду при переміщенні у підрозділ поліції особливого призначення суд не оцінював, оскільки позовна заява не містить цих доводів поміж інших підстав для визнання протиправним та скасування Наказу № 1163.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
Судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 2, 19, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна   

Рішення складено в повному обсязі 19.03.2026