ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року місто Київ
Справа № 761/45356/25
Апеляційне провадження № 33/824/1548/2026
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Координаційно-моніторингової митниці на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 06 січня 2026 року (суддя Чайка О.С.)
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований як фізична особа-підприємець, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України

ВСТАНОВИВ

З протоколу про порушення митних правил № 0072/UA126000/2025 від 19.06.2025 вбачається, що 07.02.2025 митним брокером ОСОБА_1 (НОМЕР_1), який також є відправником/експортером товару, фізичною особою - підприємцем з метою експорту до Литовської Республіки товару «Пиломатеріал (брусок) обрізний: Пиломатеріали обрізні, сосна, (1-3 сорт) розміром 70/56?90/100х3000/4000мм - 40,660 м?; Пиломатеріали не стругані, не шліфовані, пакетовані, без торцевих з`єднань, з сосни звичайного виду Pinus sylvestris L.», загальною вагою брутто 23 100 кг, нетто 22 900 кг, загальним об`ємом 40,660 м?, загальною вартістю 8 335,30 Євро оформлено електронну митну декларацію типу ЕК 10 АА від 07.02.2025 № 25UA102220000308U6.
13.02.2025 транспортним засобом 3 реєстраційними номерами НОМЕР_2 / НОМЕР_3 товар переміщено через митний кордон України, вартість товару на дату переміщення складає 361 382,76 гривень.
Разом з митною декларацією від 07.02.2025 № 25UA102220000308U6 в якості підстави для здійснення митного оформлення до митного оформлення подано такі документи: контракт від 24.12.2024 № 24122024SV, інвойс від 06.02.2025 № 2, сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів від 07.02.2025 № 20250207-000123 та інші документи необхідні для здійснення митного оформлення зазначені в графі 44 митної декларації.
У Координаційно-моніторингової митниці під час здійснення аналізу митних оформлень з використанням програмно-інформаційного комплексу АСМО «Інспектор» виникли сумніви щодо законності експорту товару фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (НОМЕР_1) з наданням до митного оформлення сертифікату про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів від 07.02.2025 № 20250207-000123.
З метою підтвердження видачі Сертифікату від 07.02.2025 № 20250207-000123 на адресу Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (45139951) Митницею направлено лист від 26.05.2025 № 7.9-2/27-4/14/1548.
Північно-Східним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства (45139951) листом від 27.05 2025 № 07.01-12/392-25 надано копії документів на підставі яких видано сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів від 07.02.2025 № 20250207-000123, які подавались фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) до електронної заяви на видачу сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для отримання вищевказаного Сертифіката.
За результатами аналізу отриманих документів встановлено, що фізична особа - підприємець, ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) звертався із заявою для отримання зазначеного сертифіката до Північно-Східного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства (45139951), до якої додав накладну з придбання лісоматеріалів від 14.01.2025 № 02 від ТОВ «А.В.В.СТАНДАРТ» (34050578).
З метою підтвердження або спростування фінансово-господарських взаємовідносин фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) з ТОВ «А.В.В.СТАНДАРТ» (34050578). Митницею направлено запити від 26.05.2025 № 7.9-2/27-4/13/1542 та від 13.06.2025 № 7.9-2/27-4/13/1714 на адресу ТОВ «А.В.В.СТАНДАРТ» (34050578).
Листами № 236 (вх. Митниці від 26.05.2025 № 1759/13-21) та № 268 (вх. Митниці від 16.06.2025 № 2017/13-21) ТОВ «А.В.В.СТАНДАРТ» (34050578) повідомило Митницю, що не мало фінансово-господарських відносин з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ).
За результатом здійсненої Митницею перевірки встановлено, що фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) з метою отримання Сертифікату про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, надавались товаротранспортні накладні (ТТН ліс) та накладні з придбання лісоматеріалів, які не могли бути підставою для видачі даного сертифікату в зв`язку з тим, що в них наведені відомості щодо суб`єкту господарської діяльності з яким фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) не мав фінансово-господарських відносин.
Таким чином встановлено, що товар «Пиломатеріал (брусок) обрізний: Пиломатеріали обрізні, сосна, (1-3 сорт) розміром 70/56?90/100?3000/4000мм - 40,660 м?; Пиломатеріали не стругані, не шліфовані, пакетовані, без торцевих з`єднань, з сосни звичайного виду Pinus sylvestris L.», загальною вагою брутто 23 100 кг, нетто 22 900 кг, загальним об?ємом 40,660 м?, вартістю на момент переміщення через митний кордон України 361 382,76 гривень, переміщено через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товару, документів одержаних незаконним шляхом, а саме: Сертифікату про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів від 07.02.2025 № 20250207-000123, в якості підстави для видачі якого послугувала накладна з придбання лісоматеріалів від 14.01.2025 № 02.
Відповідно до наявної у митного органу інформації, на момент митного оформлення вказаного товару громадянин України ОСОБА_1 обіймав посаду керівника ФОЛ ОСОБА_1 (НОМЕР_1).
Відповідно до інформації, наявної в реєстрі порушників митних правил бази даних ЄС Держмитслужби та АСМО «інспектор», гр. ОСОБА_1 протягом року не притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 483 або ст. 482 МК України.
Таким чином, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) вчинено дії, спрямовані на переміщення товару «Пиломатеріал (брусок) обрізний: Пиломатеріали обрізні, сосна, (1-3 сорт) розміром 70/56?90/100х3000/4000мм - 40,660 м3; Пиломатеріали не стругані, не шліфовані, пакетовані, без торцевих з`єднань, з сосни звичайного виду Pinus sylvestris L.», загальною вагою брутто 23 100 кг, нетто 22 900 кг, загальним об?ємом 40,660 м?, вартістю 361 382,76 гривень, через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товару, документів одержаних незаконним шляхом, а саме: Сертифікату про походження лісоматеріалів та виготовлених 3 пиломатеріалів від 07.02.2025 № 20250207-000123.
Зазначені дії, на думку уповноваженої особи митниці, мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України.

Шевченківський районний суду міста Києва постановою від 06 січня 2026 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, закрив на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погодившись з такою постановою, представник Координаційно-моніторингової митниці - Ясінська О.Я. 09 січня 2026 року подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення відповідно до санкції статті.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ТОВ «А.В.В.СТАНДАРТ» повідомило, що не мало та не має жодних фінансово-господарських або інших договірних відносин із ФОП ОСОБА_1 , у тому числі з постачання товару «лісоматеріали круглі, сосна».
Тобто ОСОБА_1 на виконання пункту 5 Порядку, затвердженого постановою КМУ № 483 від 12.05.2023, подав накладну з придбання лісоматеріалів № 02 від 14.01.2025, яка була підставою для одержання сертифікату про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів від 08.04.2024. Водночас заперечення ТОВ «А.В.В.СТАНДАРТ» будь-яких відносин із ФОП ОСОБА_1 свідчить про те, що Сертифікат не є таким, що отриманий законним шляхом. Натомість він є обов`язковим для здійснення експорту.
Відомості щодо господарських відносин між ТОВ «А.В.В.СТАНДАРТ» та із ФОП ОСОБА_1 також відсутні і в інформаційній систем Державної податкової служби України.

У судовому засіданні представники Координаційно-моніторингової Митниці - Ткаченко О.В. та Григораш Д.І. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з підстав, викладених у ній.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Похилько С.М. у режимі відеоконференції проти апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити як безпідставну, оскаржувану постанову залишити без змін як законну та обґрунтовану. 

Враховуючи положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи таке.

Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 74 Митного кодексу України визначено, що імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.
Відповідно до пункту 3.2. Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 р. №651, відомості, заявлені у МД декларантом або уповноваженою ним особою, є відомостями, необхідними для митних цілей.
Підпунктом г п.1 ч.1 ст.335 Митного кодексу України визначено, що під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі такі документи та відомості: комерційні документи на товари, що перевозяться, які містять відомості, зокрема, про найменування та адресу перевізника, найменування країни відправлення та країни призначення товарів, найменування та адреси відправника (або продавця) та отримувача товарів.
Статтею 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частиною 8 статті 264 Митного кодексу України встановлено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Статтею 483 МК України встановлена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Безпосереднім об`єктом правопорушення є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, тобто розуміється активна поведінка (вчинок) особи.
Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України різними шляхами, зокрема, подання митному органу підроблених документів, що містять неправдиві дані.
Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація, контракт, коносамент, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 № 8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» незаконне переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом або таких, що містять неправдиві дані.
При цьому, що стосується використання документів, то судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Тобто ті, що подаються митному органу на кордоні та є підставою для пропуску товару на митну територію України. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку. Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України (п. 6 цієї Постанови).
Статтею 82 Митного кодексу України визначено, що експорт (остаточне вивезення) - це митний режим, відповідно до якого українські товари випускаються для вільного обігу за межами митної території України без зобов`язань щодо їх зворотного ввезення.
Згідно з п.1 ч. 2 ст.83 Митного кодексу України, для поміщення товарів у митний режим експорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна подати митному органу, що здійснює випуск товарів у митному режимі експорту, документи на такі товари.
Частиною 3 ст.257 Митного кодексу України визначено, що митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено Митним кодексу України оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.
Відповідно до ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Статтею 544 Митного кодексу України визначено призначення та основні завдання митних органів. А саме: частиною 7 цієї статті визначено, що митні органи здійснюючи митну справу виконують завдання щодо застосування передбачених законом заходів митно-тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, здійснення контролю за дотриманням усіма суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності та громадянами встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення окремих видів товарів через митний кордон України; здійснення заходів щодо недопущення переміщення через митний кордон України товарів, на які встановлені заборони та/або обмеження щодо переміщення через митний кордон України, а також товарів, які не відповідають вимогам якості та безпеки.

З матеріалів справи вбачається, що в основі обвинувачення ОСОБА_1 у порушенні митних правил лежать відомості отримані з листів № 236 (а. с. 65) та № 268 (а. с. 68) ТОВ «А.В.В. Стандарт», з яких вбачається, що це підприємство не мало фінансово-господарських відносин із ФОП ОСОБА_1 за період з 1 січня 2025 року по дату відповіді.
Суть обвинувачення полягає в тому, що підприємець, вивозячи пиломатеріали за кордон, подав до митниці документи, які формально давали право на експорт, але фактично були отримані на підставі недостовірних даних, оскільки накладна про придбання деревини була оформлена від підприємства, яке насправді не мало фінансово-господарських відносин із цією особою. У зв`язку з цим митниця вважала, що сертифікат про походження деревини був отриманий незаконно і використаний для оформлення експорту, а отже товар переміщено через митний кордон із приховуванням від митного контролю шляхом подання документів, що не відповідають дійсності, що і становить порушення митних правил.

Закриваючи провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив із того, що: 
- як вбачається з матеріалів справи, Північно-Східним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства листом від 27.05.2025 надано копії документів на підставі яких видано сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів від 07.02.2025 № 20250207-000123, які подавались фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 до електронної заяви на видачу сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для отримання вищевказаного Сертифіката;
- тобто Північно-Східним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства підтверджено видачу сертифікату, поданого фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 для митного оформлення товару. Крім того, відповідно до відкритих даних на сайті Державного агентства лісових ресурсів України у реєстрі Сертифікатів про походження лісоматеріалів наявні відомості про видачу зазначеного сертифікату;
- водночас матеріали справи не містять відомостей про те, які саме дії, спрямовані на переміщення товарів з приховуванням від митного органу, скоїла фізична особа-підприємець ОСОБА_1 . Фактично єдиним доказом, на який посилається митний орган, вказуючи про порушення ОСОБА_1 митних правил, визначених ч. 1 ст. 483 МК України, є відповідь ТОВ «А.В.В. Стандарт» про те, що воно не мало господарських відносин з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 . Однак, зазначеним документом не доведено факту приховування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 товару, та відповідно умислу, направленого на його приховування. Зазначений лист не може слугувати беззаперечним і достатнім доказом відсутності господарської операції і господарських взаємовідносин в цілому, адже матеріали справи, зокрема, товаросупровідні документи, оригінали яких надавалися для отримання сертифікату, свідчать про зворотнє - про те, що взаємовідносини були, документи оформлялися. Як вбачається з матеріалів справи, сертифікат отриманий відповідно порядку встановленому законом і ніким не оспорюваний на момент експорту та станом на сьогодні;
- у матеріалах справи відсутні відомості щодо порушення кримінальних справ щодо факту підробки документів та встановлення винних осіб щодо факту підробки документів; вироків/постанов/рішень суду про притягнення винних у підробці документів осіб до відповідальності; рішень судів про визнання правочинів чи інших документів недійсними; будь-яких відомостей щодо наявності звернень\заяв в правоохоронні органи з питання підробки документів, рішень та інформації щодо скасування сертифікатів про походження лісоматеріалів; результатів проведених перевірок, звірок, де предметом вивчення були саме спірні документи;
- будь яких належних і безспірних доказів того, що сертифікат про походження лісоматеріалів отриманий незаконним шляхом матеріали справи не містять. Таким чином, митним органом не доведено, що декларантом подано документи, які він отримав незаконним шляхом або ж вони є підробленими, митним органом також не вказано, які саме дії ОСОБА_1 в процесі оформлення сертифіката походження лісоматеріалів є незаконними.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується та відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на таке.

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до посилання на відсутність господарських відносин між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «А.В.В. Стандарт», що, на думку митного органу, автоматично свідчить про незаконність отримання сертифіката та подання до митного органу документів, одержаних незаконним шляхом, однак такі доводи є припущеннями та не підтверджені належними і допустимими доказами у розумінні ст. 495 МК України.
Сам по собі лист ТОВ «А.В.В. Стандарт» про відсутність господарських відносин не є беззаперечним доказом підробки чи недійсності первинних документів, оскільки не містить жодних відомостей про обставини складання відповідних накладних, не спростовує їх походження у встановленому законом порядку та не підтверджений будь-якими результатами перевірок компетентних органів або судовими рішеннями. Указаний документ лише відображає позицію суб`єкта господарювання і не може сам по собі свідчити про наявність у діях особи складу митного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що подані ОСОБА_1 товарно-транспортні накладні є підробленими, не ґрунтуються на жодних доказах, оскільки матеріали справи не містять висновків судових експертиз чи інших документів, які б підтверджували факт їх підроблення, а також не містять відомостей про проведення будь-яких перевірок, спрямованих на встановлення автентичності зазначених документів. За відсутності таких доказів твердження митного органу носять характер припущень, що є неприпустимим з огляду на стандарт доказування «поза розумним сумнівом».
Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що сертифікат про походження лісоматеріалів був виданий уповноваженим державним органом - Північно-Східним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства - у встановленому законодавством порядку, що підтверджується матеріалами справи, та станом на момент здійснення митного оформлення і розгляду справи не був скасований чи визнаний недійсним у передбаченому законом порядку. З урахуванням цього у декларанта були об`єктивні підстави вважати поданий документ належним і таким, що відповідає вимогам законодавства.
Посилання митного органу на те, що зазначений сертифікат отримано незаконним шляхом, є необґрунтованими також з огляду на те, що такі висновки зроблені митницею самостійно без належної взаємодії з органом, який його видав, та без вжиття заходів щодо перевірки правомірності його видачі у встановленому законом порядку. Такий підхід суперечить принципу належного врядування, оскільки держава в особі одного органу видає офіційний документ, який створює для особи правові наслідки, а інший орган тієї ж держави фактично ставить під сумнів його чинність без відповідного правового механізму його скасування чи визнання недійсним.
Апеляційний суд також враховує, що матеріали справи не містять відомостей про вжиття митним органом заходів реагування на виявлені, на його думку, порушення, зокрема, інформування уповноваженого органу про можливі зловживання при видачі сертифікатів, ініціювання проведення перевірок або звернення до правоохоронних органів з метою встановлення обставин можливого підроблення документів. Така бездіяльність свідчить про відсутність належного та послідовного реагування держави на потенційні порушення та не може покладатися у негативні наслідки для особи, яка діяла на підставі офіційно виданих документів.
Окремо апеляційний суд зазначає, що обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є наявність умислу на переміщення товарів із приховуванням від митного контролю, який має бути доведений належними доказами. Втім, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 усвідомлював незаконність отримання сертифіката або поданих документів та діяв з метою приховування від митного контролю фактичних обставин переміщення товару.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, який обґрунтовано дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови не вбачається.
Згідно з положеннями статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову. 
За обставин, встановлених у цій справі, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Координаційно-моніторингової митниці - залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 06 січня 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Київського апеляційного суду О.В. Желепа