21.04.2026
Справа № 711/5741/25
Провадження № 2/696/46/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі 
головуючого судді Шкреби В.В., 
при секретарі Степановій Н.В.,
за участі представника позивача Хильченка С.І.,
представника відповідача Ковтуна А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка Черкаської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, Харківське Шосе, 19, м. Київ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, 

встановив:

ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (далі - Позивач) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості.
Свої вимоги обґрунтовували тим, що 25 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем було укладено кредитний договір № 691350108 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за допомогою мережі Інтернет, де Відповідач перейшов на офіційний сайт товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого подав відповідну заявку. Заповненням анкети-заяви Відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. На підставі вказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало Відповідачу грошові кошти в сумі 15000 грн. 00 коп. на його банківську карту № НОМЕР_2 . На підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», з урахуванням додаткових угод, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «Ейс». Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка становить 60 201,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 45 201,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, які ТОВ «ФК «Ейс» і просило стягнути з Відповідача.
Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 09 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд по суті.
Під час судового розгляду представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 
Представник Відповідача проти задоволення позову заперечував, так як в матеріалах справи були відсутні відомості про те, що ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія Ейс» є банками чи фінансовими установами, які відповідно до закону мають право здійснювати факторингові операції. Позивачем було пропущено строки позовної давності. Вважав наданий Позивачем розрахунок недостовірним, так як нарахування відсотків за кредитом було здійснено після закінчення строку дії договору. 
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідачем було укладено кредитний договір № 691350108 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за допомогою мережі інтернет, відповідно до п.1.1. якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 15 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.
Відповідно до п. 4.1 кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту. Уклавши цей Договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства: www.moneyveo.ua.
Відповідач підписав Кредитний договір та додаток № 1 до договору (графік розрахунків) електронним підписом.
25.12.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_3 , згідно заяви на отримання грошових коштів в кредит, що підтверджується інформацією «Універсал банк» від 26 липня 2025 року №БТ/Е-8703.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість Відповідача складала 60 201 грн. 00 коп., з яких 15 000 грн. по тілу кредиту, 45 201 грн. 00 коп. по відсоткам за користування кредитом.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року.
Пунктом 2.1. розділу 2 (предмет договору) договору факторингу, передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.3. договору факторингу визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.2. договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.
Відповідно до п. 1.5. договору факторингу, реєстр прав вимоги - означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору.
Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.
28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року 
31.12.2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року.
31.12.2021 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. 
31.12.2022 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31, згідно з якою строк дії договору факторингу №28/1118-01 продовжено до 31.12.2023 року. 
31.12.2023 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32, згідно з якою строк дії договору факторингу №28/1118-01 продовжено до 31.12.2024 року.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №127 від 29.03.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на суму заборгованості.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору.
В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод № 2 від 03.08.2021 року та № 3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 60 201 грн. 00 коп.
29.05.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №29/05/25-Е.
Відповідно до п.1.2. договору факторингу було передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 60 201 грн. 00 коп.
ТОВ «ФК «ЕЙС» порушило перед судом питання про стягнення із Відповідача вказаної заборгованості за кредитним договором в сумі 60 201 грн. 00 коп., з яких 15 000 грн. по тілу кредиту, 45 201 грн. 00 коп. по відсоткам за користування кредитом.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Кредитор, який заявляє вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, зобов`язаний надати суду докази на підтвердження надання позичальнику кредиту.
При цьому за правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Ейс», та Відповідачем було укладено кредитний договір № 691350108 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало Відповідачу кредит у сумі 15 000,00 грн. Відповідач не виконав своїх зобов`язань у повному обсязі. 
Сторона Відповідача не оспорювала укладення Відповідачем вказаного договору та не надали суду належних і допустимих доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за вказаним договором у повному обсязі.
Суд відхиляє посилання представника ОСОБА_2 на пропуск ТОВ «ФК «Ейс» позовної давності.
Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Кредитним договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Ейс», та Відповідачем було укладено 25.12.2020 року.
При цьому 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.
Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, яким було визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14 травня 2025 року.
Відтак, у суду відсутні підстави для висновку про пропуск позивачем позовної давності при зверненні із даним позовом.
Також, суд вважає безпідставними посилання представника Відповідача на безпідставність позовних вимог через відсутність доказів належності учасників договорів факторингу до банків чи фінансових установ, які відповідно до закону мають право здійснювати факторингові операції, так як стороною Позивача надані відповідні докази до відповіді на відзив.
Стосовно доводів сторони Відповідача про недостовірність розрахунку заборгованості, так як нарахування відсотків за кредитом було здійснено після закінчення строку дії договору, суд виходить з того, що сторона Позивача змінила в ході судового розгляду позовні вимоги та самі умови кредитного договору та вчиненні сторонами дії не можуть вказувати про закінчення строку дії договору саме 23 квітня 2021 року.
Як вірно зазначила представник Позивача відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування, мав змогу ознайомитись з умовами Договору перед його підписанням. 
Відповідно до п.1.4.1 виключно на період строку визначеного в п.1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 65,88 процентів річних, що становить 0,18 процентів від суми кредиту за кожен день користування.
При цьому, 24 січня 2021 року Відповідач вніс платіж в розмірі 810 грн. погашення нарахованих відсотків.
У зв`язку з чим, у відповідності до п.1.4.2 за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п.1.3 Договору з наступного дня після закінчення вказаного у п.1.2 Договору строку нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 344,59 процентів річних, що вже становило 0,94 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Таким чином, сторони згідно умов Договору та вчинених ними дій погодили, що згідно статті 212 ЦК України відкладальною обставиною за даним Договором щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з урахуванням всіх продовжень строку такого періоду. 
27 лютого 2021 року було нараховано різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом за Дисконтний період. 
Відповідно до п.1.7.2 Договору за наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 841,80 процентів річних, що становить 2,3 проценти в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
З огляду на вказане, та з урахуванням того, що сторона Відповідача не наголошувала у своєму відзиві та поясненнях на несправедливість умов кредитного договору в частині стягнення відсотків згідно пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а судовий розгляд провадиться на умовах рівності і диспозитивності, в межах заявлених вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до повного задоволення. 
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За змістом частин першої, п. 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Зазначена правова позиціє є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України.
При подачі позовної заяви ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» просило стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. та витрати по сплаті судового збору на суму 2422 грн. 40 коп.
На підтвердження понесення таких витрат представник позивача надав копію договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, укладеного між АБ «Тараненко та Партнери» в особі керуючого Тараненка А. та ТОВ «ФК «ЕЙС» в особі директора Полякова О., протоколу погодження вартості послуг, додаткової угоди №25770547599 до вказаного договору від 30.05.2025, відповідно до яких адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу у обсязі та на умовах, передбачених даним договором по справі за позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №691350108 від 25.12.2020; акт прийому-передачі наданих послуг від 29.05.2025 до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, згідно якого: адвокатом надано послуги на суму 7000,00 грн, з яких: складання позовної заяви 2 год. - 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи 2 год. - 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту 1 год. - 500,00 грн; підготовка та подача клопотань 1 год. - 500,00 грн; копію довіреності ТОВ «ФК «ЕЙС» на ім`я адвоката від 09.05.2025, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Представник відповідача у відзиві на позов не подавав заперечення на вказаний розрахунок. 
Як вбачається з мотивувальної частини цього рішення, позов ТОВ «ФК «Ейс» задоволено повністю, при цьому сторона Позивача довела документально суду вірність наданого розрахунку понесених витрат на правову допомогу, під час судового розгляд приймали участь у судових засіданнях, вивчали і подавали заяви по суті.
Таким чином, враховуючи складність справи, яка є однотипною, а також виконані роботи по наданню правової допомоги (надані послуги) щодо складання позовної заяви, підготовка адвокатського запиту та підготовка клопотання, пропорційності розміру задоволених позовних вимог, а також критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з Відповідача підлягають стягненню на користь Позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Стягненню з Відповідача на користь Позивача також підлягають понесені витрати по сплаті судового збору на суму 2422 грн. 40 коп.
Так як, позовні вимоги задоволені повністю, витрати на правову допомогу Відповідача з Позивача стягненню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
у х в а л и в:

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, Харківське Шосе, 19, м. Київ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, Харківське Шосе, 19, м. Київ) заборгованість за Кредитним договором № 691350108 від 25 грудня 2020 року у розмірі 60 201 (шістдесяти тисяч двісті одна) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, Харківське Шосе, 19, м. Київ) понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме : судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : В.В.Шкреба