ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року	Львів	Справа № 140/7685/24 пров. № А/857/1843/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Носа С.П., 
суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у справі № 140/7685/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська фондова компанія" до Волинської митниці про визнання протиправним рішення,-

суддя у І інстанції Валюх В.М.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Луцьк,
дата складення повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Волинська фондова компанія” (далі – ТзОВ “Волинська фондова компанія”) звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.09.2016 між ТзОВ “Волинська фондова компанія” (Покупець) та компанією BEZALIN S.A. (Продавець-Виробник) було укладено Договір № 22/1, зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 02.04.2018, додатковою угодою № 2 від 21.05.2019, додатковою угодою №3 від 01.09.2020, додатковою угодою №5 від 05.03.2024. Відповідно до умов пунктів 1.1 та 1.2. даного Договору Продавець-Виробник продає, а Покупець купує товари: сітка та шпагат. Згідно зі експортним рахунком (проформою) 1/2/2024 від 13.02.2024 та інвойсом №48/2/2024 від 03.04.2024 компанія BEZALIN S.A. поставила позивачу товар. 18.04.2024 з метою митного оформлення товару “поліпропіленовий шпагат” позивачем подано до митного поста Волинської митниці митну декларацію (далі – МД) №24UA205140026263U2, а також документи, на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України. Проте, Волинська митниця винесла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000072/2 від 22.04.2024, а також прийняла картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/000966. Приймаючи таке рішення, відповідач виходив з того, що митна вартість товарів, що ввозяться не може бути визнана за основним методом, адже подані документи містять ряд розбіжностей. Позивач не погоджується із вказаним рішенням та вважає, що Волинська митниця не врахувала належним чином фактичні обставини справи та усі подані документи, прийнявши протиправне рішення про коригування митної вартості товарів.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Волинською митницею подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що враховуючи те, що вартість товару, зазначена у копії митної декларації країни відрізняється від вартості, що зазначена у рахунку-фактурі, у митниці виник обґрунтований сумнів щодо достовірності заявлених складових митної вартості товару та, як наслідок, - реалізація права митного органу у відповідності до положень ч. 3 ст. 53 МК України вимагати додаткові документи, які б ці розбіжності усунули чи спростовували. Однак за результатами надання додаткових документів дана розбіжність спростована не була, що унеможливило визнання заявленої декларантом митної вартості. Крім того, заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ТзОВ "Волинська фондова компанія" підтримала доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечила обґрунтованість апеляційних вимог та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ТзОВ “Волинська фондова компанія” через уповноваженого декларанта на митний пост Волинської митниці подано МД від 18.04.2024 №24UA205140026263U2 (а. с. 76), за якою задекларовано ввезення, зокрема, такого товару: “Шпагат сільськогосподарський, виготовлений із поліпропіленової нитки …”, ціна товару згідно графи 42 МД від 18.04.2024 №24UA205140026263U2 – 29365,76 євро.
На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаної МД були подані такі документи: пакувальний лист №WZexp 889/200/2024 від 03.04.2024 (а. с. 23); експортний рахунок (проформа) 1/2/2024 від 13.02.2024 (а. с. 23 зворот); інвойс № 48/2/2024 від 03.04.2024 (а. с. 24); товаро-транспортна накладна № 009 від 09.04.2024 (а. с. 24 зворот); міжнародна товарно-транспортна накладна CMR А№012069 від 04.04.2024 (а. с. 25); книжка МДП (TIR carnet) ХН.85516613 (а. с. 25 зворот - 26); сертифікат EUR.1 №PL/MF/AS 0220020 від 04.04.2024 (а. с. 27); платіжна інструкція №32JBKLO2 від 29.02.2024 (а. с. 28); платіжна інструкція №Р2403258759003 від 25.03.2024 (а. с. 28 зворот); рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №119 від 04.04.2024 (а. с. 29); довідка про транспортні витрати №б/н від 04.04.2024 (а. с. 29 зворот); довідка уточнення №б/н від 04.04.2024 (а. с. 30), цінник на шпагат та сітку №б/н від 12.02.2024 (а. с. 30 зворот); прайс-лист виробника №16 від 12.02.2024 (а. с. 31); Договір №22/1 від 01.09.2016 (а. с. 14 зворот - 17); додаткова угода №1 від 02.04.2018 до Договору №22/1 від 01.09.2016 (а. с. 18-19), додаткова угода №2 від 21.05.2019 до Договору №22/1 від 01.09.2016 (а. с. 19 зворот - 20), додаткова угода №3 від 01.09.2020 до Договору №22/1 від 01.09.2016 (а. с. 21); додаткова угода №5 від 05.03.2024 до Договору №22/1 від 01.09.2016 (а. с. 22); договір №02/04 про надання транспортно-експедиторських послуг від 02.04.2024 (а. с. 31 зворот - 32); карта технічна № 18 від 12.02.2024 (а. с. 32 зворот); карта технічна №19 від 12.02.2024 (а. с. 33); карта технічна № 20 від 12.02.2024 (а. с. 33 зворот); експортна декларація 24PL335010Е0413068 від 04.04.2024 (а. с. 34).
З оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вбачається, що митна вартість товару за МД не була визнана митним органом у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності:
- в декларації країни відправлення товару №24PL335010E0413068 від 04.04.2024 загальне числове значення вартості товару становить 182783 Злотих, що суперечить вартості товару зазначеній в інвойсі №48/2/2024 від 03.04.2024 – 29365,70 Євро; 
- в пункті 3.1 контракту №22/1 від 01.09.2016 умови поставки FCA Bielsko-Biala, а в проформі-інвойс №1/2/2024 від 13.02.2024 – EXW;
- прайс-лист товару б/н від 12.02.2024 є лише пропозицією (oferta) на кожну окрему поставку. Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу;
- в прайс-листі № 16 від 12.02.2024 – ціна залежить від кількості замовлення. Тобто: - на товар №1, арт. 206K-16-21200-324-000 в кількості 5000 кг вартість відповідно до прайс-листа повинна становити 1,75Є/кг, однак в інвойсі становить 1,73 Є/кг; - на товар №2, арт. 206K-16-21250-324-000 в кількості 5000 кг вартість відповідно до прайс-листа повинна становити 1,75Є/кг, однак в інвойсі становить 1,73 Є/кг; - на товар №3, арт. 206K-16-21770-511-000 в кількості 7056 кг вартість відповідає ціні прайс-листа та становить 1,71Є/кг (а. с. 38 зворот - 39).
В зв`язку із наявністю розбіжностей та відповідно до частин другої, третьої статті 53 МК України у вказаних випадках митного оформлення декларанту була надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, зокрема: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) заявку на транспортування; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Декларантом на вимогу митниці для підтвердження митної вартості надано наступні документи: лист відправника № 21 від 19.04.2024 (а. с. 37) та заяву № 14 від 19.04.2024 (а.с. 36), яка є повідомленням, в якому викладено позицію ТзОВ “Волинська фондова компанія” щодо поданих до митного оформлення документів.
Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2024/000072/2 від 22.04.2024 (а. с. 38 зворот - 39).
З графи 33 вказаного рішення вбачається, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини другої, третьої статті 53 МК України про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно із статтею 57 МК України. Митну вартість визначено за резервним методом (стаття 64 МК України). Рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме за МД №UA209170/2024/24772 від 26.03.2024, де митна вартість товару становить 3,52 дол. США/кг.
Крім того, Волинська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2024/000966, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів (а. с. 37 зворот - 38).
В подальшому, спірний товар було випущено у вільний обіг за МД №24UA205140027412U9 від 23.04.2024 (а. с. 52 зворот - 54).
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі – МК України).
Частиною першою статті 318 МК України визначено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
За частиною статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини першої статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (частина перша статті 257 МК України).
Згідно з частиною шостою статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами врегульовано розділом ХІІ МК України.
Статтею 364 МК України установлено, що цей розділ регулює умови та порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. У випадку переміщення громадянами-підприємцями через митний кордон України товарів, пов`язаних зі здійсненням ними підприємницької діяльності, митне оформлення здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами України для підприємств. Положення цього розділу в такому випадку не застосовуються. Положення цього розділу не поширюються на товари, що переміщуються особами, які користуються митними пільгами згідно із розділом XIII цього Кодексу, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 365 МК України визначено, що громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.
Частиною 1 статті 368 МК України встановлено, що для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, банківських виписках, електронних повідомленнях з інтернет-магазинів, інших документах, які містять відомості про вартість таких товарів.
Відповідно до частини третьої 368 МК України особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.
Частиною четвертою статті 368 МК України встановлено, що у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу шляхом прийняття письмового рішення за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану у вказаній вище МД митну вартість товару, зокрема: пакувальний лист №WZexp 889/200/2024 від 03.04.2024 (а. с. 23); експортний рахунок (проформа) 1/2/2024 від 13.02.2024 (а. с. 23 зворот); інвойс № 8/2/2024 від 03.04.2024 (а. с. 24); товаро-транспортна накладна № 009 від 09.04.2024 (а. с. 24 зворот); міжнародна товарно-транспортна накладна CMR А№012069 від 04.04.2024 (а. с. 25); книжка МДП (TIR carnet) ХН.85516613 (а. с. 25 зворот - 26); сертифікат EUR.1 №PL/MF/AS 0220020 від 04.04.2024 (а. с. 27); платіжна інструкція №32JBKLO2 від 29.02.2024 (а. с. 28); платіжна інструкція №Р2403258759003 від 25.03.2024 (а. с. 28 зворот); рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №119 від 04.04.2024 (а. с. 29); довідка про транспортні витрати №б/н від 04.04.2024 (а. с. 29 зворот); довідка уточнення №б/н від 04.04.2024 (а. с. 30), цінник на шпагат та сітку №б/н від 12.02.2024 (а. с. 30 зворот); прайс-лист виробника №16 від 12.02.2024 (а. с. 31); Договір №22/1 від 01.09.2016 (а. с. 14 зворот - 17); додаткова угода №1 від 02.04.2018 до Договору №22/1 від 01.09.2016 (а. с. 18-19), додаткова угода №2 від 21.05.2019 до Договору №22/1 від 01.09.2016 (а. с. 19 зворот - 20), додаткова угода №3 від 01.09.2020 до Договору №22/1 від 01.09.2016 (а. с. 21); додаткова угода №5 від 05.03.2024 до Договору №22/1 від 01.09.2016 (а. с. 22); договір №02/04 про надання транспортно-експедиторських послуг від 02.04.2024 (а. с. 31 зворот - 32); карта технічна № 18 від 12.02.2024 (а. с. 32 зворот); карта технічна №19 від 12.02.2024 (а. с. 33); карта технічна № 20 від 12.02.2024 (а. с. 33 зворот); експортна декларація 24PL335010Е0413068 від 04.04.2024 (а. с. 34).
Відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
В оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів. Вказані розбіжності, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість спірного товару.
Так, договором від 01.09.2016 № 22/1 визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця та покупця (а. с. 14 зворот - 17).
Ціна продажу імпортованих товарів – це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД від 18.04.2024 №24UA205140026263U2 фактурна вартість товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі №48/2/2024 від 03.04.2024 - 29365,76 Євро. Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять. 
При цьому, визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (за МД 18.04.2024 №24UA205140026263U2 – 60360,20 грн), що не заперечується відповідачем. Такі витрати підтверджено поданими разом із митною декларацією довідкою про витрати перевізника (а. с. 30).
Твердження відповідача про наявність розбіжностей у вартості товару в євро, зазначеній в інвойсі, та у декларації країни експорту, яка зазначена в злотих (при конвертації валют), не може бути підставою для коригування митної вартості з огляду на те, що відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту вартість товару визначається в євро. Згідно з наданим до митного оформлення інвойсом вартість товару визначалась в євро. Тобто, вартість товару у польських злотих сторонами контракту взагалі не визначалась.
Експортна декларація – це документ, який підтверджує проходження вантажем митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.
При цьому, у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару. Вказана обставина відповідачем жодними доказами не спростована.
Стосовно того, що в пункті 3.1 контракту №22/1 від 01.09.2016 визначені умови поставки FCA Bielsko-Biala, а в проформі-інвойс №1/2/2024 від 13.02.2024 – EXW, то декларантом на вимогу митниці надано лист відправника від 19.04.2024 № 21 (а. с. 37), який не взято до уваги митним органом, де вказується про помилковість зазначення умов поставки в товаросупровідних документах, а саме в проформі від 13.02.2024 №1/2/2024 та не зазначенням в Інвойсі від 03.04.2024 №48/2/2024 з проханням вірними вважати наступні умови поставки в проформі від 13.02.2024 №1/2/2024 та Інвойсі від 03.04.2024 №48/2/2024 – FCA 43-300, вул. Пястовська, 43, Бельсько-Бяла, Польща.
Також однією з підстав для здійснення коригування митної вартості товарів стало те, що подані прайс-листи містять інформацію не виробника товару, а відправника.
Стосовно цього слід зазначити, що до митного оформлення щодо поставки надавався документ з назвою “прейскурант (прайс-лист)”. Поданий прейскурант (прайс-лист) оформлений на фірмовому бланку, в якому міститься інформація про вартість за одиницю товару. Прайс-лист оформлений для широкого кола осіб, адже не містить конкретного адресата, поданий прейскурант (прайс-лист) скріплений печаткою та підписами посадових осіб компанії, тому не повинен викликати будь-яких сумнівів у його належності.
Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, та суд бере до уваги пояснення позивача про те, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.
Оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки у ньому, крім номера та дати МД, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару.
Щодо питання стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.08.2022 у справі № 520/6658/21).
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правової допомоги від 17.04.2023 № 17/04/23, укладений між ТзОВ “Волинська фондова компанія” (далі – Клієнт) та адвокатським об`єднанням “Дзюрило Анастасії” (а. с. 13); додаткову угоду №4 від 23.04.2024 до договору про надання правової допомоги від 17.04.2023 № 17/04/23 (а. с. 14); акт №46 про надання послуг професійної правничої допомоги від 10.09.2024 (а. с. 111), калькуляція вартості надання професійної правничої допомоги №46 від 10.09.2024 (а. с. 112), платіжна інструкція про оплату послуг в сумі 8000,00 грн (а. с.135).
Додатковою угодою № 4 від 23.04.2024 до Договору сторони погодили, що вартість послуг за надання правничої допомоги у справі щодо визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці від 22.04.2024 №UA205140/2024/000072/2 у Волинському окружному адміністративному суді, в т.ч. підготовка позовної заяви, збір доказів, аналіз судової практики та чинного законодавства, підготовка процесуальних заяв, клопотань та заперечень та вчинення інших дій, які на думку Бюро є необхідними для належного представництва інтересів Клієнта, становить – 8000 грн (а. с. 14).
Судом першої інстанції було стягнуто на користь позивача половину понесених ним витрат на правничу допомогу, а саме 4000 грн. Апеляційний суд, з врахуванням складності справи, не вбачає підстав для подальшого зменшення вказаної суми.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції законна та обґрунтована, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у справі №140/7685/24 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук