БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16400, м. Борзна, Чернігівської обл., вул. Незалежності, буд. 4 тел.: 0 (4653) 3-50-01
Справа №730/187/26 
Провадження № 3/730/84/2026
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2026 р.  м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли від ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
за ст.173 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ: 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 03.02.2026 о 01-30 год. ОСОБА_1 (далі - особа, що притягується до адміністративної відповідальності), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у громадському місці біля буд. № 50 по вул. Покровській у м. Борзні Ніжинського району Чернігівської області висловлювався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 , чим порушив порядок та спокій громадян та вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
Оскільки дії ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.
Відповідно до статті 129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, щодо часу, місця, способу настання обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов наступних висновків.
Підставою для порушення справи, як і підставою для настання адміністративної відповідальності, є скоєння особою (як фізичною, так і юридичною) адміністративного правопорушення. Спеціальною процесуальною дією по порушенню справи про адміністративне правопорушення є факт складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити, чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у справі, про час, місце і день її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали та інше (ст. 278 КУпАП).
Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленого законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Так, у даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, вина особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, обґрунтовується управлінням поліції протоколом про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями двох свідків, однак в контексті наведеного слід вказати на таке.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Причому, докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Разом з тим, у цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколу про адміністративні правопорушення, визначеного статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.
Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому чіплянні до громадян та інших подібних діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян (формальний склад).
Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16- річного віку).
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Відповідно, згідно з диспозицією статті 173 КУпАП, об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії. При цьому норма статті 173 КУпАП не дає однозначного визначення, що саме підпадає під поняття «інших подібних дій», що порушують громадський порядок і спокій громадян, та в чому саме проявляється хуліганський мотив дій особи, а тому це потребує з`ясування і конкретизації у кожній справі, яка вирішується судом (див. постанову ВСУ від 27.04.2015 у справі № 5-7к15).
Однак, за наслідками розгляду даного провадження з наданих поліцією у якості доказів фактичних даних неможливо з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом» констатувати факт хуліганського мотиву поведінки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Також, слушним буде зауважити, що при хуліганстві об`єктом захисту є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно. Однак схожість цих діянь не завжди може бути підставою для визнання їх однаковими (рівнозначними).
Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Зміст та спрямованість цього діяння висновуються із характеру дій особи, яка їх вчиняє, а також із стосунків, які склалися між такою особою та потерпілим.
Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки (див. з цього питання постанову ВСУ від 04.10.2012 у справі № 5-7к12).
Цих обставин у даній справі не установлено.
Так, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він категорично не визнає своєї винуватості, зазначив, що його запросили з дівчиною для знайомства до її родичів. Там всі гуляли, випивали, все було добре. Коли вийшли на перекур, то, проходячи поруч з шафою, він випадково зачепив склянку, яка впала та розбилася. До нього одразу підбіг брат ОСОБА_3 та влаштував штовханину, а потім бійку. Коли їх розборонили та з`ясували, що трапилося, ОСОБА_4 попросив вибачення та вони примирилися, претензій один до одного не мали. У подальшому з`ясувалося, що хтось викликав поліцію, яка приїхала та безпідставно склала на нього протокол не розібравшись у ситуації.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначив, що це він викликав поліцію. Так, підтвердив, що дійсно всі гуляли. Все було добре. Він пішов спати. Потім його розбудили та повідомили, що хлопці б`ються. Він їх розборонив, але на всякий випадок вирішив зателефонувати у поліцію, оскільки уважав, що якщо є бійка, то треба викликати поліцію. Хто почав бійку та чого вона взагалі почалася він не знає. Дійсно, потерпілого у справі немає, оскільки усі примирилися, а він є свідком, який й викликав поліцію.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила, що у той вечір всі гуляли, все було добре. Коли вийшли на перекур, ОСОБА_1 зачепив склянку й вона розбилася. Одразу після цього, її брат ОСОБА_4 накинувся на ОСОБА_1 , почалася бійка, ОСОБА_1 оборонявся. Уважає, що бійку почав ОСОБА_4 не розібравшись у ситуації. Коли все стихло, усі розібралися у ситуації та примирилися. Лише потім з`ясувалося, що ОСОБА_5 вирішив викликати поліцію.
Будь-яких інших доказів до справи не долучено.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення.
Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.
Таким чином, суд не визнає протокол про адміністративне правопорушення як доказ у цій справі, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, без підтвердження його іншими доказами у справі.
Інших доказів, які б були належними та допустимими та підтверджували дані, вказані у протоколі, матеріали справи не містять.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які вказували «поза розумним сумнівом» про порушення особою громадського порядку здобуто не було та суду не надано.
У цій справі суд ураховує, що потерпілого немає, телефонував свідок, який вирішив «перестрахуватися» та викликав поліцію. Свідок, що телефонував у поліцію не бачив початок бійки та не знає її причини.
Загалом, аналіз досліджених доказів у їх сукупності та встановлених фактичним в даному конкретному випадку обставин дають суду підстави дійти висновку, що з урахуванням їх характеру, мотивів і причини їх виникнення, дії ОСОБА_1 не були направленні на порушення громадського порядку і спокою громадян, а конфлікт виник на ґрунті побутових відносин. 
Стаття ж 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Підстав для направлення справи на до оформлення суд не убачає з огляду на положення ст. 284 КУпАП.
За таких умов, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки за наслідками розгляду справи адміністративне стягнення на ОСОБА_7 не накладається, то відповідно до вимог ст.40-1 КУпАП судовий збір стягненню з нього не підлягає.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, ст. 173, 280, 283, 284 КпАП України,
ПОСТАНОВИВ:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  про притягнення його до адміністративної відповідальності – закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Ріхтер В.В.