КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 759/21889/25 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5382/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Бабич Н.Д., Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Оніщук М.І.,
судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", подану від його імені та в його інтересах адвокатом Абібулаєвою Тетяною Геннадіївною, на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило: 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.02.2019 у розмірі 45530 грн. 20 коп. станом на 13.08.2025, що складається з: 36670 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 8859 грн. 24 коп. - заборгованість за простроченими відсотками;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 01.02.2019 ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву № б/н від 01.02.2019.
На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 37000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та Випискою по рахунку.
При цьому, відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача.
Разом з тим, позивач вказував, що незважаючи на повне виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідач своєчасно не сплачував кошти на погашення заборгованості за борговими зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 13.08.2025 за ним обліковується заборгованість у загальному розмірі 45530 грн. 20 коп., з яких: 36670 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 8859 грн. 24 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за укладеною Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 01.02.2019 у розмірі 36670 грн. 96 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп., а всього на загальну суму 39093 грн. 36 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 132-135).
В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам та у цій частині ухвалити нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що розмір відсотків за користування кредитними коштами по рахунку, починаючи з 19.04.2022, було погоджено відповідачем окремою заявою, яку суд першої інстанції не врахував і здійснив неправильну оцінку доказів.
Також, зазначає, що судом першої інстанції не досліджено той факт, що предметом позову є борг та відсотки, які нараховувалися на суму боргу, що виникла після 05.05.2023.
При цьому, вважає, що посилання суду першої інстанції на позицію Верховного Суду, викладену ним у своїй постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, до спірних правовідносин застосована бути не може, оскільки правовідносини у даній справі містять зовсім інший фактичний склад і доказову базу (а.с. 139-143).
У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду оскаржено лише позивачем і лише в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2019 відповідач підписав Анкету-заяву за встановленою банком формою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 48).
У тексті формуляру Анкети-заяви, підписаної відповідачем та представником банку, містяться відомості про те, що клієнт погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають Договір про надання банківських послуг. Також, заява містить застереження, що клієнт ознайомився і згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку privatbank.ua, пам`яткою клієнта, тарифами та отримав їх примірник (шляхом самостійного роздрукування. 
У Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 19.04.2022 встановлені наступні умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; сума кредитного ліміту - розмір кредитного ліміту не перевищує: 200 000 грн. 00 коп. для карт «Універсальна», 200000 грн. 00 коп. для карт «Універсальна Gold»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі; процентна ставка, відсотків річних - 42,0 % для карт «Універсальна», 40,8 % - для карт «Універсальна Gold»; тип процентної ставки - фіксована, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних - 84,0 % для карт «Універсальна», 81,6 % для карт «Універсальна Gold» (а.с. 62-72).
Згідно з довідкою, доданою до позову, відповідачу було видано наступні картки: 01.02.2019 - картку № НОМЕР_1 з терміном дії до листопада 2022 року (картка «Універсальна Gold»); 11.08.2023 - картку № НОМЕР_2 з терміном дії до червня 2027 року (картка «Універсальна Gold») (а.с. 47).
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, вбачається, що 01.02.2019 відповідачу встановлено суму кредитного ліміту в розмірі 10000 грн. 00 коп., в подальшому сума кредитного ліміту змінювалася і максимально була встановлено у розмірі 37000 грн. 00 коп. з 22.12.2021, а з 24.03.2025 кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн. (а.с. 46).
Випискою за договором по картковим рахункам відповідача у взаємозв`язку з іншими відомостями, наданими позивачем, підтверджується, що відповідач, починаючи з 01.02.2019 користувався банківськими картками, що видавалися йому (а.с. 50-61).
Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що, незважаючи на повне виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором, відповідач своєчасно не сплачував кошти на погашення заборгованості за борговими зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 13.08.2025 за ним обліковується заборгованість у загальному розмірі 45530 грн. 20 коп., з яких: 36670 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 8859 грн. 24 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.
При цьому, на підтвердження пред'явлених до відповідача позовних вимог, позивачем, окрім вищезазначених доказів, було додано до матеріалів справи наступні документи:
- Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 01.02.2019, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, станом на 13.08.2025, в якому зазначено наступну інформацію: погашено заборгованості за поточних тіло кредиту - 124611 грн. 47 коп., погашено заборгованості за простроченим тілом кредиту - 1070 грн. 57 коп., погашено заборгованості по нарахованим відсотками - 0,00 грн., погашено заборгованості по простроченим відсоткам - 0,00 грн., заборгованість за тілом кредиту - 36670 грн. 96 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 8859 грн. 24 коп. (а.с. 36-45);
- Паспорт споживчого кредиту (а.с. 73);
- Витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 75-116).
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами першою та третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
При цьому, згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Разом з тим, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Як вбачається, Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.
Між тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи підтвердження, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг були узгодженні з відповідачем, він ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Роздруківка із сайту щодо встановлених тарифів, Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги наявну у матеріалах справиЗаяву відповідача про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 19.04.2022, а тому приходить до висновку, що кредитний договір було укладено між сторонами на умовах, зазначених у вказаному документі.
Висновок суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи належних доказів укладення між сторонами кредитного договору, колегія суддів вважає помилковими, адже, незважаючи на відсутність підпису на Умовах та Правилах надання банківських послуг, відповідач знав про умови кредитування, зокрема, про типи кредитної лінії та відсоткові ставки, умови чого зазначені в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг.
У свою чергу, як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.11.2020 року по справі № 534/1072/18-ц апеляційний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використання картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.
При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26.12.2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Однак, суд першої інстанції під час оцінки письмових доказів не взяв до уваги відомості, зазначені в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку процентів з огляду на начебто їх не погодження сторонами договору.
Разом з тим, згідно з розрахунками заборгованості відповідача за кредитним, які є чіткими, повними та розгорнутими по окремих категоріях, за відповідачем станом на 13.08.2025 обліковується заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 8859 грн. 24 коп.
Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості за процентами у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять.
Таким чином, враховуючи вищевстановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт правомірності нарахування банком процентів та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за відсотками у розмірі 8859 грн. 24 коп.
Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).
Отже, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у цій частині про задоволення вказаних позовних вимог.
При цьому, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, з відповідача на користь АТ КБ "Приватбанк" підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633 грн. 60 коп.
Також, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 19, 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 листопада 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог про стягнення відсотків. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками у розмірі 8859 (вісім тисяч вісімсот п'ятдесят дев`ять) грн. 24 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп.

Відомості про учасників справи:
Позивач:Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: м. Київ, вуд. Грушевського, 1Д.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова