Справа № 724/379/26 	
Провадження № 2-а/724/13/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Лазарюк О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовної заяви представник позивача посилається на те, що 30 січня 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 273 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. Згідно з постановою, позивачу інкримінується неявка 09 січня 2026 року о 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за електронною повісткою № 6166579 від 23.12.2025 року, сформованою за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та направленою засобами поштового зв`язку.
Представник позивача вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав. По-перше, позивач фактично не отримував повістку та не був належним чином повідомлений про виклик. Як зазначено у самій постанові, електронна повістка (R067064853632) була надіслана засобами поштового зв`язку за адресою АДРЕСА_1 , та повернута з проставленням відмітки посадовою особою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» 31.12.2025 року (згідно трекінга на офіційному сайті Укрпошти). Таким чином, вказане підтверджує те, що позивач не міг знати про направлення йому повістки з вимогою прибути до відповідача на 09 січня 2026 року. По-друге, у позивача була відсутня вина у формі умислу на вчинення адміністративного правопорушення. Оскільки позивач фактично не отримував повістку та не був обізнаний про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у нього була відсутня об`єктивна можливість виконати обов`язок з`явитися за викликом. Позивач не усвідомлював і не міг усвідомлювати протиправний характер своєї бездіяльності, оскільки не знав про існування обов`язку з`явитися на конкретну дату. По-третє, позивач у відповідний період сумлінно виконував вимоги військового законодавства та проходив медичне обстеження за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . По-четверте, відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи.
Враховуючи недоведеність відповідачем факту належного оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність у позивача умислу на порушення законодавства про мобілізацію, а також той факт, що позивач сумлінно виконував вимоги військового законодавства та проходив медичне обстеження за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважає, що в діях позивача відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Враховуючи вище викладене представник позивача просить суд скасувати постанову №273 від 30 січня 2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи та витрат на отримання професійної правничої допомоги у сумі 8000 гривень.
23.03.2026 року на адресу суду від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Посилається на те, що ОСОБА_1 не з`явився 09.01.2026 о 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за електронною повісткою №6166579, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та направленої засобами поштового зв`язку відповідно Постанови КМУ №560. Виходячи з приписів п.41 ч.2 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №560 та відмітки посадової особи Укрпошти «одержувач відсутній за вказаною адресою» від 31.12.2025, є належним підтвердженням оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 21.01.2026 ОСОБА_1 явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де посадовою особою було складено адміністративний протокол №4/54. В подальшому, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності (постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №273 від 30.01.2026 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП). На розгляд протоколу ОСОБА_1 з`явився та був обізнаний про результат адміністративного провадження. Крім цього, зазначає, що позивач про винесення оскаржуваної постанови дізнався 30.01.2026 - у день розгляду справи про адміністративне правопорушення. З урахуванням викладеного та положень ст. 289 КУпАП та ст. 286 ч. 2, ст. 120 КАС України строк звернення ОСОБА_1 до суду з позовом щодо оскарження вищевказаної постанови закінчився 10.02.2026 року.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2026 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено судовий розгляд.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник – адвокат Вівчар А.Г. подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі сторони позивача, заявлені вимоги задовольнити повністю. Також просить суд прийняти та дослідити докази понесених витрат позивачем при розгляді вказаної справи. 
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 Панкратов Р.П. в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив розгляд справи здійснювати без його участі. 
Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 
Так, судом встановлено, що 30.01.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 прийнято постанову № 273 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним не з`явився 09.01.2026 о 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за електронною повісткою № 6166579 від 23.12.2025, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та направленої засобами поштового зв`язку, у відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 560. Електронна повістка (R067064853632) була надіслана засобами поштового зв`язку на адресу АДРЕСА_1 , та повернута з проставленням відмітки посадовою особою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» 31.12.2025. Тобто, ОСОБА_1 , належним чином оповіщений про його прибуття 09.01.2026 на 09:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що призвело до порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, оскільки з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє станом на момент розгляду справи. Тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Копію постанови № 273 від 30.01.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 отримав 06.02.2026 року, про що свідчить його підпис у відповідній графі на зазначеній постанові, копія якої міститься у матеріалах справи.
Щодо посилань представника відповідача на пропущений строк на оскарження зазначеної постанови, то суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови ), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
З долученої копії постанови № 273 від 30.01.2026 року вбачається, що позивач отримав її копію 06.02.2026 року. Позовна заява про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення була подана адвокатом Вівчаром А.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою системи «Електронний суд» 09.02.2026 року. Зазначена позовна заява була зареєстрована вхідною канцелярією Хотинського районного суду Чернівецької області 10.02.2026 року. Таким чином, строк на оскарження постанови № 273 від 30.01.2026 року позивачем не пропущений, а доводи представника відповідача у цій частині є безпідставними. 
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Указом Президента України №65/2022від 24.02.2024,затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено та проводиться загальна мобілізація, яка неодноразово продовжувалась.
Указом Президента України №64/2022від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IXвід 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє особливий період.
Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник з приводу рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Зазначена норма КУпАП є бланкетною. Тому, для того щоб настала відповідальність за нею, необхідно встановити які конкретно діяння вчинила особа та які конкретні положення закону про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вони порушують, а також чи винувата особа у їх вчиненні.
Лише підтвердження усіх зазначених вище обставин може мати наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП). 
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Крім того, в абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Відповідно до абз 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Отже, у громадян України, у тому числі у військовозобов`язаних, яким є позивач, існує обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Невиконання цього обов`язку становитиме склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 (далі Порядок).
У п. 41 Порядку зазначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, зазначеним Порядком врегульований порядок оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до вимог якого у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку) особи вважається днем отримання такого поштового відправлення (повістки).
Згідно ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із матеріалів справи вбачається, що 23.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) було сформовано повістку № 6166579 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , із викликом щодо явки для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Новоселиця) на 09:00 год. 09.01.2026 року.
Згідно трекінгу «Укрпошта» вбачається, що поштове відправлення № R067064853632 було відправлено 25.12.2025 року, прибуло до відділення м. Хотин 27.12.2025 року, відмітка працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» проставлена 31.12.2025 року. У подальшому, 31.12.2025 року відправлення було повернуто відправнику та 02.01.2026 року вручено відправнику у м. Новоселиця.
Відповідно до п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 15 березня 2009 року, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК".
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Отже, судом встановлено, що відповідачем дотримано розумні строки надсилання повістки на адресу позивача для вчасного його отримання адресатом, а працівником поштового зв`язку дотримано строки та порядок вручення такого відправлення.
Таким чином, враховуючи вимоги п. 41 Порядку, згідно якого належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання, суд вважає, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про його обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) для уточнення даних на 09:00 год. 09.01.2026 року. Однак, у визначений у повістці час ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Новоселиця).
Згідно п. 23 Порядку, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
ОСОБА_1 не надав підтверджуючих документів щодо неможливості його прибуття у строк, визначений у повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а також не надав доказів про існування інших поважних причин його неявки.
Долучені представником позивача копії виписок із медичних установ не підтверджують перебування ОСОБА_1 09.01.2026 року на стаціонарному лікуванні, що унеможливлювало б його явку за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
21.01.2026 року офіцером групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_4 . 4 відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 54 відносно ОСОБА_1 . У вказаному протоколі зазначено, що 21.01.2026 року о 12:20 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що 23.12.2025 року було направлено повістку № 6166579 від 23.12.2025 р. про оповіщення військовозобов`язаного, який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09.01.2026 року о 09:00 год., з метою актуалізації військово-облікових даних. Відповідно до інформування за вих.№ 3632, ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , був оповіщений про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку не з`явився на вказану дату та час, чим порушив вказані правила військового обліку в особливий період. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Із вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14:15 год. 30.01.2026 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), про що свідчить підпис ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу.
Таким чином, відповідач надав правильну правову оцінку діям позивача, оскільки військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Новоселиця) для уточнення даних на 09:00 год. 09.01.2026 року, на виклик не з`явився, про поважні причини своєї неявки уповноважений орган не повідомив, і такі обставини жодним чином позивачем не спростовані.
Жодних доказів на спростування вказаних вище обставин позивач не надав ні до позовної заяви, ні під час розгляду справи в суді.
Також судом не встановлено порушень процедури, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Позивач не надав доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в позовній заяві, відповідно до вимог ст. 77 КАС України. 
Враховуючи вищевказане, відсутні достатні докази, які б давали можливість встановити відсутність складу адміністративного правопорушення. 
З огляду на викладене, суд вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та накладення штрафу за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідач діяв правомірно, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем встановлені вірно, кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП правильно і адміністративне стягнення накладено в межах даної статті КУпАП, отже, позовні вимоги позивача щодо скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку, що постанову № 273 від 30 січня 2026 року слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України суд,-
У Х В А Л И В :
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення № 273 від 30 січня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. – залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: 	Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ