Справа №447/3147/25
Провадження №2/443/180/26

РІШЕННЯ
іменем України
(заочне)

08 квітня 2026 року         місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді    Равлінка Р.Г., 
секретар судового засідання   Рибакова І.І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку суброгації,-

встановив:
Представник позивача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», адвокат Білоконь І.В., звернулась до Миколаївського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача страхове відшкодування у порядку суброгації в сумі 1 144 261,15 грн, витрати на професійну правову допомогу в сумі 7 000,00 та судовий збір в сумі 13 731,14 грн.

Обґрунтування позовних вимог.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», адвокат Білоконь І.В., покликається на те, що між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" та ТОВ "Барком" укладено договір №347002/4056/0000007 від 30.10.2023, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом «DAF CF», д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням. 05.07.2024 о 19 год 41 хв на автодорозі Тернопіль-Львів, неподалік с. Тарасівка, Львівського району Львівської області, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «AUDI Q7», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «DAF CF», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні збитки. Відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.09.2024 по справі №450/3518/24, ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП. Постановою Львівського апеляційного суду від 02.12.2024 постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, залишено без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення. Згідно звіту про оцінку ПП «Д.С.К. ГРУП» № 479/24 від 29.08.2024 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «DAF CF», д.н.з. НОМЕР_1 , склала 1 789 306,51 грн. Відповідно до пунктів № 2.3 та 9.2 Договору № 347002/4056/0000007 вiд 28.10.2024 та звіту ПП «Д.С.К. ГРУП» № 479/24 від 29.08.2024, транспортний засіб «DAF CF», д.н.з. № НОМЕР_1 , є конструктивно знищеним, вартість придатних залишків ТЗ відповідно зобов`язуючої пропозиції AUTOonline склала 330 000,00 грн, тому позивачем розрахована сума страхового відшкодування наступним чином: 1 483 401,15 – 9 140,00 – 330 000,00 = 1 144 261,15 грн, де 1 483 401,15 - ринкова вартість ТЗ на момент настання страхового випадку; 9 140,00 - франшиза на випадок повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ; 330 000,00 - вартість залишків пошкодженого ТЗ. 21.11.2024 ПрАТ «СК "Уніка" склало страховий акт № 20582014549, в якому позивач визнав подію страховим випадком і прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 1 144 261,15 грн. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжною інструкцією №203086 від 25.11.2024. Таким чином Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору. Станом на 05.07.2024 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована жодним полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується інформацією з ЦБД МТСБУ. Зважаючи на викладене, відповідач як винуватець ДТП, зобов`язаний відшкодувати позивачеві суму страхового відшкодування у порядку суброгації у розмірі 1 144 261,15 грн.

Процесуальні рішення постановлені по справі.
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 22.10.2025, цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку суброгації передано на розгляд за підсудністю до Жидачівського районного суду Львівської області /а.с.11-12 на звороті/.
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 28.11.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. /а.с.58-59/.
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 17.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 15.01.2026 /а.с.68-69/.
15.01.2026 цивільна справа №447/3147/25 за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку суброгації, призначена на 15.01.2026 об 11 год 00 хв знята з розгляду у зв`язку з тим, що згідно повідомленн ПрАТ "Львівобленерго" на період з 15.01.2026 10:00 до 17:00 були стабілізаційні відключення світла (застосування ГПВ) /а.с.79/.
04.02.2026 цивільна справа №447/3147/25 за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку суброгації, призначена на 04.02.2026 об 11 год 00 хв знята з розгляду у зв`язку з тим, що суддя Равлінко Р.Г. перебував на лікарняному /а.с.86/.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 24.02.2026 закрито підготовче провадження в справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 12.03.2026 /а.с.93-94/.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.03.2026 у зв`язку з першою неявкою відповідача справу розглядом відкладено на 01.04.2026 /а.с.101/.
Розгляд справи по суті відбувся 01.04.2026 без участі сторін.

Представник позивача, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. Подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався.
Згідно відомостей Західного міжрегіонального управління Державної міграційної служби місце реєстрації  ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 . Судом скеровувались виклики у судові засідання на зазначену адресу, однак конверти з рекомендованими повідомленнями поверталися до суду із відміткою засобу зв`язку «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням виклику у судове засідання.

Відтак, суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 01.04.2026, є дата складення повного тексту судового рішення – 08.04.2026.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.09.2024 (справа № 450/3518/24, провадження №3/450/2004/24) встановлено, що 05.07.2024 о 19 год 41 хв на автодорозі Тернопіль-Львів, неподалік с.Тарасівка, Львівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 будучи причетним до ДТП, керував транспортним засобом марки AUDI Q7, б/н, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі «Лікарня Святого Луки» м.Львова та підтверджується довідкою ІТС ІПНП №7207 від 06.07.2024. 05.07.2024 о 19 год. 41 хв. на автодорозі Тернопіль-Львів, неподалік с.Тарасівка, Львівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки AUDI Q7, не надав перевагу в русі автомобілю марки DAF-CF 85.410, д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки LAMBERET, д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався по головній дорозі в результаті чого відбулося зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водії обох транспортних засобів отримали тілесні ушкодження. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП. Відповідно до ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік / а.с.31-32, 46 на звороті/.
 Постановою Львівського апеляційного суду від 02.12.2024, (справа № 450/3518/24, провадження №33/811/1501/24) постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, залишено без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення /а.с.33-34, 46 на звороті /.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).
Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №281 від 24.11.2017 ТОВ «Мацько транс сервіс» продало ТОВ «Барком» автотранспортний засіб «DAF» модель «CF 85.410» /а.с.47-50/.
Відповідно до подорожнього листа вантажного автомобіля «DAF CF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , загальний показ спідометра – 868741 /а.с.44/.
Відповідно до договору добровільного страхування заставного наземного транспорту «Каско» №347002/4056/0000007 від 28.10.2023, між страховиком ПАТ «Страхова компанія «Уніка» та страхувальником ТОВ «Барком», предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом «DAF CF», д.н.з. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням на загальну суму страхового платежу 213 561,00 грн, страхова сума 1 828 000,00 грн, строком дії договору з 00 год 00 хв 28.10.2023 до 24 год 00 хв 27.10.2024 /а.с.20-21/.
Згідно з умовами страхування до договору добровільного страхування заставного наземного транспорту «Каско» №347002/4056/0000007 від 28.10.2023, визначено, що предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та прикріпленим до нього ззовні та всередині додатковим обладнанням (п. 2.2 умов) /а.с.22-24 на звороті/.
4.1. Страховими ризиками вважаються.
4.1.1. Незаконне заволодіння.
4.1.2. Дорожньо-транспортна пригода у т. ч. викид каменів, чи інших твердих фракцій з-під коліс транспорту (надалі - ДТП).
4.1.3. Протиправні дії третіх осіб, за винятком "Незаконного заволодіння", якщо він окремо не застрахований за Договором (надалі -Протиправні дії третіх осіб).
4.1.4. Стихійне лихо (повінь, буря, ураган, смерч, шторм, злива, град, обвал, лавина, зсув, вихід ґрунтових вод, сель, удар блискавки, осідання ґрунту, землетрус тощо) (надалі Стихійне лихо).
4.1.5. Пожежа, вибух або самозаймання (надалі - Пожежа).
4.1.6 Самовільне падіння дерев, каміння або інших предметів; напад тварин, пошкодження ТЗ водою або іншими предметами або рідинами внаслідок аварії комунальних мереж; пошкодження Т3 внаслідок потрапляння ТЗ під дорожнє покриття (надалі Інші випадки).
4.1.7. Аварія (надалі - Аварія). Зазначений ризик може бути обрано тільки для групи F,G (сільськогосподарська техніка). За умов страхування ризику "Аварія", дія Договору розповсюджується на період транспортування ТЗ та ДО іншим транспортним засобом автомобільними шляхами в межах території України з врахуванням положень пункту 1.10. Договору, включаючи процес навантаження та розвантаження, за умови виконання таких вимог.
4.2. Страховим випадком є факт понесення збитків Страхувальником внаслідок пошкодження, знищення або незаконного заволодіння застрахованого ТЗ та/або ДО внаслідок подій, визначених у п.4.1. Умов.
4.3. Після виплати страхового відшкодування страхова сума не зменшується на розмір виплаченого страхового відшкодування. 
4.4. Загальна сума виплаченого страхового відшкодування по декількох страхових випадках може перевищувати страхову суму.
8.1. Виплата страхового відшкодування здійснюється Страховиком відповідно до умов Договору та законодавства України, та може бути сплачене:
Страхувальнику, його спадкоємцям/правонаступникам або іншій належним чином уповноваженій особі, яка діє від імені Страхувальника; - Вигодонабувачу у разі його призначення, його спадкоємцям/правонаступникам або іншій належним чином уповноваженій особі, яка діє від
імені Вигодонабувача; 
шляхом безпосередньої оплати вартості послуг сторонніх підприємств (організацій), які надають ці послуги Страхувальнику, і необхідність яких (послуг) викликана страховим випадком (за згодою Страховика). 
8.2. Розмір страхового відшкодування визначається виходячи з фактичного розміру збитків, завданих ТЗ (ДО) в результаті настання страхового випадку, та розрахованого відповідно до умов Договору. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір прямого збитку, понесеного Страхувальником (Вигодонабувачем), та розміру страхової суми, зазначеної в Договорі. В т.ч., якщо на момент настання страхового випадку на ТЗ були встановлені не оригінальні запчастини, а аналогічні інших виробників, то і відновлення / заміна пошкоджених запчастин відбувається на аналогічні, не оригінальні запчастини. Розрахунок суми страхового відшкодування визначається на день настання страхового випадку.
8.3. У разі виплати страхового відшкодування Страховик набуває права регресу до осіб, відповідальних за заподіяний збиток. 
Відповідно до заяви №20582014549 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №347002/4056/0000007/8 05.07.2024 відбулась страхова подія за участі двох транспортних засобів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с.27/.
Згідно з листом ПрАТ «СК «Уніка» до АТ «Пумб» № 20582014549 від 12.09.2024, 05.07.2024 був зареєстрований страховий випадок з автомобiлем «DAF CF», д.н.з. НОМЕР_1 , за Договором страхування № 347002/4056/0000007 вiд 28.10.2023 Страхувальник ТОВ "Барком" (ЄДРПОУ 25556075). Згiдно умов даного Договору, автомобіль «DAF CF», д.н.з. НОМЕР_1 , є конструктивно знищеним. Вартість ремонту 1 789 306,51 грн перевищує 75% дійсної (ринкової) вартості ТЗ та застрахованого ДО на момент настання страхового випадку яка складає 1 483 401,15 грн /а.с.51/.
Відповідно до страхового акту № 20582014549 05.07.2024 настала страхова подія ДТП за участю двох транспортних засобів та сума страхового відшкодування становить 1 144 261,15 грн шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок клієнта IBAN ТОВ «Барком» /а.с.44 на звороті/.
Згідно з схемою до протоколу огляду місця ДТП від 05.07.2024, ДТП відбулось за участю двох транспортних засобів автомобіля марки «Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та сідельного тягача марки «Daf CF85/410, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 напівпричіпа «Lamberet», д.н.з. НОМЕР_4 , що також підтверджується відповіддю з НПУ про ДТП /а.с. 27 на звороті, 28-30/.
Відповідно до звіту про оцінку №479/24 ринкова вартість вантажного сідельного тягача марки «DAF» модель «CF 85.410», д.н.з. НОМЕР_3 , рік випуску 2018, власником якого є ТзОВ «Барком» згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , становить 1 483 401,15 грн, вартість відновлювального ремонту становить 1 789 306,51 грн, що зокрема підтверджується ремонтною калькуляцією №2058201454 від 29.08.2024 /а.с.35-42/.
Відповідно до зобов`язуючої пропозиції визначення вартості майна (б/в або у пошкодженому стані) найвища пропозиція вантажного сідельного тягача марки «DAF» модель «CF 85.410» становить 330 000 грн /а.с.43/.
Згідно листа ПрАТ «СК «Уніка» адресованому ТОВ «Барком», АТ «Пумб» №20582014549 від 21.11.2024, відповідно до пунктів № 2.3 та 9.2 Договору №347002/4056/0000007 вiд 28.10.2024 та звіту СОД ПП «Д.С.К. ГРУП» № 479/24 від 29.08.2024, транспортний засіб «DAF CF» реєстраційний номер НОМЕР_1 , є конструктивно знищеним, вартість придатних залишків ТЗ відповідно зобов`язуючої пропозиції AUTOonline склала 330 000,00 грн, тому Страховиком розрахована сума страхового відшкодування наступним чином: 1 483 401,15 – 9 140,00 – 330 000,00 = 1 144 261,15 грн, де 1 483 401,15 грн - ринкова вартість ТЗ на момент настання страхового випадку; 9 140,00 грн - франшиза на випадок повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ; 330 000,00 грн - вартість залишків пошкодженого ТЗ. Відповідно до п 12.1.2 договору №347002/4056/0000007 вiд 28.10.2024 припиняє дію з моменту настання даної події, яка була визнана Страховим випадком при якому рівень пошкоджень ТЗ підпадає під термін Повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ /а.с.43 на звороті/.
Згідно з платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) №203086 від 25.11.2024 ПрАТ «СК «Уніка» було перераховано ТзОВ «Барком» кошти в сумі 1 144 261,15 грн, призначення платежу: страхове вiдшкодування зг. дог. 347002/4056/0000007 вiд 30.10.2023. Без ПДВ. ТзОВ "Барком", ЄДРПОУ 25556075, д.н. НОМЕР_1 /а.с.46/.
Згідно пошуку транспортного засобу №14 ВХ 3214 полісу не знайдено /а.с.45/.

Зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з виплатою позивачем як страховиком відшкодування потерпілому, відповідальність якого застрахована цим страховиком, та переходом до останнього права вимоги до відповідача як завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування (суброгація).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), Закону України «Про страхування», який був чинний на час виникнення спірних правовідносин (далі – Закон №85/96-ВР) та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон №1961-IV).
Так, договір страхування – це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону №85/96-ВР).
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право – обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону №85/96-ВР страховий випадок – подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (стаття 27 Закону №85/96-ВР).
У статті 6 Закону №1961-IV визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування».
Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).
У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) – замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно – від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.
Згідно з положеннями частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є «суброгацією».

Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 05.07.2024 о 19 год 41 хв на автодорозі Тернопіль-Львів, неподалік с.Тарасівка, Львівського району Львівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_2 , не надав перевагу в русі автомобілю марки «DAF-CF 85.410», д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки «Lamberet», д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався по головній дорозі в результаті чого відбулося зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водії обох транспортних засобів отримали тілесні ушкодження.
Транспортний засіб «DAF-CF 85.410», д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки «Lamberet», д.н.з. НОМЕР_4 , на час ДТП, був застрахований ПрАТ «СК «Уніка» від настання страхових ризиків.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_2 , на час ДТП застрахована не була.
Страховик ПрАТ «СК «Уніка» сплатила страхове відшкодування за завдані внаслідок ДТП збитки транспортному засобу «DAF-CF 85.410», д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом марки «Lamberet», д.н.з. НОМЕР_4 , в сумі 1 144 261,15 грн.
Відтак, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України в порядку суброгації на недоплачену суму відшкодування 1 483 401,15 – 9 140,00 – 330 000,00 = 1 144 261,15 грн, де 1 483 401,15 - ринкова вартість ТЗ на момент настання страхового випадку; 9 140,00 - франшиза на випадок повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ; 330 000,00 - вартість залишків пошкодженого ТЗ.
Будь-яких доказів в обгрунтування заперечень проти позову відповідачем суду надано не було.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.
Надавши оцінку аргументам сторони позивача, суд вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними і допустимими доказами, яким суд надав повну оцінку. 
Так, відносини між позивачем ПрАТ «СК «Уніка» та потерпілим ТОВ «Барком» регулюються умовами, визначеними Договором, нормами ЦК України та Законом №85/96-ВР.
Таким чином, на переконання суду, сума страхового відшкодування у розмірі 1 144 261,15 грн відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи, а відтак підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. 
Враховуючи вищевикладене у сукупності та зважаючи на належну обґрунтованість та вмотивованість позову, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 13 731,14 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. 

Вирішуючи вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого.
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи

На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості у вказаній справі позивачем до суду подано: копію договору №1/20ю про надання правової допомоги від 31.12.2020, додаткову угоду №4 від 07.01.2025 до договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020, розрахунок витрат на правову допомогу згідно якого загальна вартість наданих послуг становить 7 000,00 грн, акт наданих послуг №119 від 02.10.2025, згідно якого загальна вартість наданих послуг становить 7 000,00 грн, платіжна інструкція №443 від 21.05.2025, згідно якої ПрАТ «СК «Уніка» перерахувало адвокатському бюро «Лисов2856»Еквіт» 7 000,00 грн, копію свідоцтва Білоконь І.В. про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правничої (правової) допомоги.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, розгляд справи проводився за правилами загального позовного провадження, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

На підставі статей 629, 993, 1187, 1188, 1194 Цивільного кодексу України, статей 8, 16, 27 Закону України «Про страхування», статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та керуючись 10, 19, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України , суд –

ухвалив:

Позов акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування у порядку суброгації - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (ЄДРПОУ 20033533, адреса місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 6-В) страхове відшкодування в порядку суборогації в розмірі 1 144 261 (один мільйон сто сорок чотири тисячі двісті шістдесят одну) гривню 15 копійок, судовий збір у розмірі 13 731 (тринадцять тисяч сімсот тридцять одну гривню) 14 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 (сім тисяч) гривень, а всього: 1 164 992 (один мільйон сто шістдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 29 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р.Г. Равлінко