ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

13 лютого 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/3221/25
Головуючий у першій інстанції – Карпусь І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/314/26
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/313/26 

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді – Шарапової О.Л.,
суддів – Онищенко О.І., Скрипки А.А.,
з участю секретаря: Шапко В.М.
Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 .
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .
Оскаржується рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2025 року, додаткове рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2025 року, суддя Карпусь І.М., місце ухвалення рішення – місто Ніжин,
В С Т А Н О В И В:
У червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обчислюється з дня набрання рішенням суду законної сили.
Вимоги мотивовані тим, що його колишня дружина, з якою шлюб розірвано 26.10.1981, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, яким належну їй квартиру АДРЕСА_1 заповіла їх сину – ОСОБА_4 . Однак, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не встигши прийняти спадщину за заповітом після ОСОБА_3 . Спадщину, що відкрилася після ОСОБА_4 прийняла на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України його неповнолітня на час відкриття спадщини дочка, відповідачка по справі – ОСОБА_2 . Позивач вважав, що після смерті сина ОСОБА_4 майна не залишилось, не будучи обізнаним про заповіт ОСОБА_3 на ім`я сина ОСОБА_4 , а тому не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк, визначений ст. 1270 ЦК України з урахуванням положень ст. 1276 ЦК України. Дізнавшись про свої права на спадщину, яка відкрилася після смерті сина, 22.05.2025 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку вказаної квартири. Постановою нотаріуса від 30.05.2025 у видачі свідоцтва відмовлено з мотивів того, що за матеріалами спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заява від на прийняття спадщини від померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 не надходила. Зазначає, що необізнаність про заповіт ОСОБА_3 на ім`я сина ОСОБА_4 є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, з урахуванням свободи заповіту як фундаментального принципу спадкового права.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Додатковим рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13 жовтня 2025 року заяви представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Середи Д.А. та представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката КочмарьовоїТ.С. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень 00 копійок. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 08.10.2025 та додаткове рішення суду від 13.10.2025 скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог повністю.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. 
Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що він є спадкоємцем за законом майна померлої ОСОБА_3 , про наявність заповіту не знав і не міг знати, що не спростовано стороною відповідача, а тому вважає, що пропустив строк для подання заяви після померлої ОСОБА_3 з поважних причин, які є об`єктивними.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на відсутність у матеріалах справи жодних доказів чи відомостей про усунення його від права на спадкування як після смерті ОСОБА_4 , так і після смерті ОСОБА_3 .
Особа, яка подала апеляційну скаргу в частині оскарження додаткового рішення суду зазначає, що воно є невід`ємною частиною рішення у справі та не може існувати окремо від нього.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 6).
До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшло право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером №7410400000:03:002:0294 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,1707 га з кадастровим номером №7410400000:03:002:0295 для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_2 . 
За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 01.10.2021 приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Кострицею С.В., яким на випадок своєї смерті заповіла квартиру АДРЕСА_1 – сину ОСОБА_4 , а все інше своє майно – онуку ОСОБА_5 (а.с. 41). 
Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Ніжинської міської ради №3977 від 08.12.2023, ОСОБА_3 на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею були зареєстровані дочка ОСОБА_6 , 1958р.н., та онук ОСОБА_5 , 1988 р.н. (а.с. 36зворот).
Згідно з матеріалами спадкової справи №144/2021 до майна померлої ОСОБА_3 , спадщину за заповітом після ОСОБА_3 . ОСОБА_5 прийняв та оформив спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , та на земельні ділянки за цією ж адресою з кадастровими номерами №7410400000:03:002:0294, №7410400000:03:002:0295.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 (а.с. 66).
Судом встановлено, що ОСОБА_4 не був зареєстрований разом з ОСОБА_3 і матеріали спадкової справи №144/2021 до майна померлої ОСОБА_3 не містять заяв ОСОБА_4 щодо волевиявлення з приводу прийняття спадщини після ОСОБА_3 . 
Згідно довідки, виданої Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ніжинської міської ради №07.4-15/1398 від 13.03.2025, ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з ним інших зареєстрованих осіб не було (а.с. 69). 
Відповідачка ОСОБА_2 є дочкою померлого ОСОБА_4 , а позивач ОСОБА_1 – батьком, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 (а.с. 66 – 66 зворот). 
Відповідно до матеріалів спадкової справи №7/2022 до майна померлого ОСОБА_4 , спадщину після ОСОБА_4 прийняла дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса 19.01.2022, а також батько ОСОБА_1 , подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріуса 18.02.2022. 
Позивач ОСОБА_1 22.05.2025 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с. 70зворот).
Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Костриці С.В. від 30.05.2025 у видачі свідоцтва відмовлено з мотивів того, що ОСОБА_4 не встиг за життя прийняти спадщину після ОСОБА_3 , і відповідно до матеріалів спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 заява від ОСОБА_1 про перехід права на прийняття спадщини від померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 не надходила (а.с. 71). 
За змістом ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (частини перша та друга статті 1220 ЦК України).
Частиною першою статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя ст.1268 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша ст.1270 ЦК України).
Згідно з чч. 1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя ст.1272 ЦК України).
Як свідчить тлумачення частини третьої ст.1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
За приписами ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем обставини не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії. ОСОБА_3 не виражала волі щодо переходу від неї після смерті права власності на належну їй за життя квартиру чи частини в цьому праві до ОСОБА_1 , колишнього чоловіка з яким розірвала шлюб за майже сорок років до смерті. Отже, визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у порядку спадкової трансмісії не забезпечить практичної реалізації принципу свободи заповіту, так як не призведене до виконання волі заповідача ОСОБА_3 та не відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства, зокрема розумності, добросовісності та справедливості.
Постановляючи додаткове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог, а тому понесені ним судові витрати не підлягають відшкодуванню. Понесені ОСОБА_2 витрати на правову допомоу в сумі 12000 грн. підлягають відшкодуванню, а гонорар «успіху» в сумі 20 000 грн. не є співмірним, а тому не підлягає стягненню.
Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції.
За приписами ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер після ОСОБА_3 , але не встиг прийняти спадщину. Позивач по справі є спадкоємцем після померлого ОСОБА_4 . Твердження позивача про те, що він не знав про наявність заповіту ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , тобто про наявність спадкового майна, будь-якими доказами по справі не спростовані.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про можливість визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 .
В ході розгляду справи позивачем понесені витрати на правову допомогу в суді першої інстанції у розмірі 15 000 грн. ( а.с. 110-112), витрати по сплаті судового збору у суді першої інстанції в розмірі 1211.2 грн. (а.с. 1) та витрати по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи в розмірі 1816.8 грн.( а.с. 142), які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2025 року та додаткове рішення цього ж суду від 13 жовтня 2025 року – скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 тривалістю два місяці з дня набранням судовим рішенням законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат в суді першої та апеляційної інстанції 18 028 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 16 лютого 2026 року.

Головуюча: Судді: