ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/6158/25
27 лютого 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач і його дружина отримують пенсію по інвалідності. Від шлюбу у позивача та ОСОБА_2 є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції 21.09.2010 (актовий запис №1064).
Син Позивача, ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, що підтверджується відповідним посвідченням серія НОМЕР_2 , виданим 20.09.2023 Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради.
Отже, Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09.07.2025 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії по інвалідності на дострокову пенсію за віком.
Вказану заяву за принципом екстериторіальності в порядку єдиної черги розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області та рішенням №971010192525 від 16.07.2025 Позивачу відмовлено у здійсненні такого перерахунку.
Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Ухвалою суду від 29.10.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через систему "Електронний суд" із відповідними письмовими доказами 10.11.2025. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.
Відповідно до п. 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги.
У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).
Визнання дитини тяжко хворою, якій не встановлено інвалідність, засвідчується посвідченням одержувача допомоги, довідкою про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне органне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, виданою закладом охорони здоров`я, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 квітня 2021 року за № 510/36132.
У разі якщо дитина визнана тяжко хворою після досягнення шестирічного віку надається медичний висновок закладу охорони здоров`я про те, що дитина мала тяжку хворобу до досягнення нею шестирічного віку.
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані від органів, що призначають допомогу, відомості про вид отриманої допомоги та період її одержання (за наявності).
Також зазначають, що матір ОСОБА_4 (дитини з інвалідністю) вже скористалася правом на отримання пенсії по інвалідності.
Оскільки, матір ОСОБА_4 вже отримує пенсію по інвалідності, у пенсійного органу відсутні правові підстави для призначення позивачу дострокової пенсії за віком згідно з пунктом 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На підставі викладеного, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.
Ухвалою суду від 29.12.2025 продовжено строк розгляду справи на 2 місяці.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.
На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААБ №617465 від 18.03.2014 та пенсійним посвідченням серія НОМЕР_3 , виданим 06.05.2014. Інвалідність позивачу встановлено довічно.
Позивач має дружину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 
Дружина Позивача також є особою з інвалідністю, має ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №439579 від 23.09.2024 та пенсійним посвідченням серія НОМЕР_4 , виданим 16.10.2024. Інвалідність встановлено довічно. І позивач, і його дружина отримують пенсію по інвалідності.
Від шлюбу у Позивача та ОСОБА_2 є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції 21.09.2010 (актовий запис №1064).
Син Позивача, ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, що підтверджується відповідним посвідченням серія НОМЕР_2 , виданим 20.09.2023 Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради.
Отже, Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09.07.2025 звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про перехід з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії по інвалідності на дострокову пенсію за віком.
Вказану заяву за принципом екстериторіальності в порядку єдиної черги розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області та рішенням №971010192525 від 16.07.2025 Позивачу відмовлено у здійсненні такого перерахунку.
Не погодившись із протиправним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788- ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Так, статтею 2 Закону №1788-ХІІ визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також, діти з інвалідністю віком до 18 років.
За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не установлено, інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова, пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.
Отже, за змістом пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV дострокова пенсія за віком призначається лише одному з батьків за вибором матері (в разі її відсутності - батьку) у випадку досягнення встановленого віку та наявності відповідного страхового стажу.
Матері дитини з інвалідністю з дитинства, призначено пенсію раніше встановленого пенсійного віку, за інших підстав (як особі з інвалідністю) ніж ті, які визначені пунктом 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.
Підставою для відмови у призначенні пенсії стала та обставина, що мати дитини отримує пенсію по інвалідності.
Абзацом 2 пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV визначено спеціальне суб`єктивне право батька, як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір`ю свого права на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства.
А тому, з урахуванням наведеного, у Позивача наявне право на призначення пенсії за віком як батькові дитини з інвалідністю, оскільки матір`ю дитини з інвалідністю не використовується можливість призначення дострокової пенсії за віком з підстав виховання нею особи з інвалідністю з дитинства.
Проте, належної оцінки вказаним обставинам, відповідачем не надано, що призвело до порушення прав позивача на отримання пенсії.
За цих обставин у сукупності суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №971010192525 від 16.07.2025 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії шляхом переходу на дострокову пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то суд зазначає таке.
Суд зауважує, що обов`язковою умовою для призначення дострокової пенсії за віком є наявність у особи не менше 20 років страхового стажу.
Пенсійним органом, в спірному рішення, не надавалась оцінка обставинам зарахування стажу позивача, необхідного для призначення пенсії.
З наявних матеріалів справи, суд не може встановити дотримання позивачем вимоги щодо наявності необхідного страхового стажу для переходу на дострокову пенсію.
Як зазначено у частині 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Оскільки саме відповідач наділений повноваженнями щодо розрахунку стажу, віку та призначення пенсії, з метою ефективного захисту права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, шляхом визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача про перехід на дострокову пенсію за віком та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 08.02.2024 по справі № 500/1216/23, згідно з якою дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Тернопільській області.
Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та скасувати рішення №971010192525 від 16.07.2025 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії шляхом переходу на дострокову пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії шляхом переходу на дострокову пенсію за віком відповідно до абзацу 1 пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 27 лютого 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769). 

Головуючий суддя Подлісна І.М.