ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року 
м. Київ
cправа № 926/1265/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульський Г. М. - головуючий, Краснов Є. В., Рогач Л. І.,
секретар судового засідання Зайченко О. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Мельничука Валентина Вікторовича
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 (колегія суддів: Кравчук Н. М. - головуючий, Панова І. Ю., Скрипчук О. С.)
за позовом керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради
до Фізичної особи - підприємця Мельничука Валентина Вікторовича
про стягнення заборгованості
за участю:
прокуратури: Пальонна О. О. (посвідчення)
позивача: Смотр Д. М. (самопредставництво)
відповідача: Поляк М. В. (адвокат)
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1 Керівник Чернівецької окружної прокуратури (далі - прокурор) звернувся в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради (далі - Рада) до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця Мельничука Валентина Вікторовича (далі - відповідач), у якому просив стягнути 889 026,12 грн заборгованості, 423 700,46 грн інфляційних втрат та 82 277,54 грн три відсотки річних.
1.2 Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди щодо несвоєчасної оплати оренди за користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим виникла заборгованість на яку здійснені нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних.
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1 Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 07.10.2025 (суддя Гончарук О.В.), клопотання відповідача про закриття провадження у справі задоволено, закрито провадження у справі, роз`яснено позивачу, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства та віднесений до юрисдикції місцевих загальних судів.
2.2 Ухвала суду мотивована тим, що у спірних правовідносинах відповідач виступає як фізична особа, у зв`язку з чим спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
2.3 Оскарженою постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026, вказану ухвалу суду першої інстанції скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
2.4 Свій висновок апеляційний суд мотивував тим, що у спірний період, який охоплюється позовними вимогами, відповідач використовував належне йому нерухоме майно саме для здійснення підприємницької діяльності, тому ця справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1 У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
3.2 На обґрунтування касаційної скарги скаржник посилався на те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права. Заявник касаційної скарги вказує, що апеляційний суд не врахував правових висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, які викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 911/1834/18, від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20, від 25.06.2019 у справі № 904/1083/18, від 25.02.2020 у справі № 916/385/19, від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, від 14.03.2018 у справі № 2-7615/10, від 05.06.2018 у справі № 522/7909/16-ц, від 03.07.2019 у справі № 916/1261/18, від 13.06.2018 у справі № 548/981/15-ц, від 12.06.2018 у справі № 922/3204/17, від 17.10.2018 у справі № 922/2972/17, від 09.04.2019 у справі № 910/19687/17 та у постанові Верховного Суду від 07.03.2023 у справі № 904/587/22.
3.3 Рада у поясненнях, які за своєю суттю є відзивом на касаційну скаргу, посилаючись на правильне застосування апеляційним судом норм чинного законодавства, зазначила про безпідставність доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, у зв`язку з чим просила відмовити у її задоволенні.
3.4 Заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури у заяві, яка за своєю суттю є відзивом на касаційну скаргу, посилаючись на правильне застосування апеляційним судом норм чинного законодавства, зазначив про безпідставність доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, у зв`язку з чим просив відмовити у її задоволенні.
4. Мотивувальна частина
4.1. Апеляційний суд встановив, що рішенням Ради від 08.12.2016 № 495 затверджено проект відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та надано Товариству з додатковою відповідальністю "Трембіта" за адресою вул. Головна, 34 в м. Чернівці земельну ділянку площею 0,1509 га (кадастровий номер 7310136300:01:002:0015) (далі - земельна ділянка) для будівництва та обслуговування будівель торгівлі за рахунок орендованої земельної ділянки для обслуговування нежитлових приміщень.
4.2. На підставі вказаного рішення, 01.02.2017 Радою (орендодавець) та Товариством з додатковою відповідальністю "Трембіта" (орендар) укладено договір оренди землі № 10401, відповідно до умов якого орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, строком до 01.02.2022.
4.3. 06.03.2018 Товариством з додатковою відповідальністю "Трембіта" (продавець) та Мельничуком Валентином Вікторовичем (покупець) укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого до відповідача перейшло право власності на нежитлові приміщення площею 3083,6 кв. м розташовані за адресою: вул. Головна, 34 у м. Чернівці .
4.4. Відповідно до пункту 1 договору купівлі-продажу, покупець приймає у власність нежитлові приміщення, які складаються, зокрема, з кафетерію, бару, пивоварні та іншої комерційної нерухомості.
4.5. Рішенням Ради від 04.09.2018 № 1411 визнано припиненим договір оренди землі від 01.02.2017 № 10401 від 01.02.2017, у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно до Мельничука Валентина Вікторовича та ОСОБА_2 . Рекомендовано цим особам оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку для будівництва та обслуговувування будівель торгівлі код 03.07.
4.6. Також встановлено, що Мельничук Валентин Вікторович з 06.03.2018 є власником частини нерухомого майна, що розміщене на земельній ділянці. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка є комунальною власністю територіальної громади міста Чернівці.
4.7. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна - нерухомість, яка розміщена на земельній ділянці це нежитлові приміщення.
4.8. З 29.04.2021 серед нерухомого майна, яке безпосередньо належать відповідачу, окремо зазначено бар-ресторан (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2352993673101).
4.9. Апеляційний суд встановив, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Мельничук Віктор Валентинович з 24.09.2007 зареєстрований як фізична особа - підприємець, видами економічної діяльності якого, є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) - 56.10, надання інших допоміжних комерційних послуг - 82.99, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна - 68.20, тощо. Відомості про припинення ним підприємницької діяльності відсутні.
4.10. Згідно з даними Державного земельного кадастру цільове призначення земельної ділянки, на якій розміщене нерухоме майно відповідача, для обслуговування будівель торгівлі, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання - для обслуговування будівель торгівлі.
4.11. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.12. Свою касаційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять жодних доказів, що підтверджують факт використання спірної земельної ділянки саме для здійснення підприємницької діяльності. Саме лише посилання на реєстрацію Мельничука В. В. як підприємця, а також на цільове призначення земельної ділянки, не може вважатися достатньою підставою для висновку про наявність комерційної мети використання ділянки та підприємницького характеру спірних правовідносин. Усі договори укладалися з Мельничуком В. В. як із фізичною особою, а не як із фізичною особою-підприємцем, а сам факт наявності статусу ФОП не свідчить, що спірне майно використовується для підприємницької діяльності.
4.13. Ухвалюючи оскаржену у касаційному порядку постанову суд апеляційної інстанції мотивував її тим, що у матеріалах справи міститься повідомлення Мельничука В. В. до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради від 06.04.2022 щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під належним йому нерухомим майном, де, зокрема, Мельничук В. В. зазначив, що заклад харчування "PUB-34", який знаходиться в його власності із 24.02.2022 працює здебільшого на волонтерських засадах. Крім того, Мельничук В. В. зазначає, що: "Покладення обов`язку оформлення правовстановлюючих документів, а відповідно, обов`язку сплати орендної плати за користування землею, стане непосильним фінансовим тягарем, що поставить під загрозу можливість продовження бізнесу, сплати податків ......" (т. 1, а.с. 224).
4.14. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12.06.2018 у справі № 922/3204/17 зазначила, що фізична особа може користуватися земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомості нежитлового призначення, з різними цілями - як пов`язаними зі здійсненням нею господарської діяльності, так і ні (пункт 21). Для встановлення факту користування земельною ділянкою з метою здійснення господарської чи підприємницької діяльності позивач мав довести суду факт здійснення фізичною особою-підприємцем певної господарської діяльності на цій земельній ділянці (виготовлення і реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг з метою отримання прибутку) (пункт 22).
4.15. Судом апеляційної інстанції встановлено, що у період з березня 2018 по лютий 2022 років (період, який охоплюється позовними вимогами) Мельничук В. В. використовував своє нерухоме майно саме для здійснення господарської підприємницької діяльності (у господарських цілях).
4.16. Здійснюючи оцінку поданих сторонами доказів суд апеляційної інстанції зазначав, що відповідач звернувшись до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради із повідомленням від 06.04.2022 з метою оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку під належним йому нерухомим майном сам вказав, що встановлення обов`язку сплати орендної плати за користування землею, стане непосильним фінансовим тягарем, що поставить під загрозу можливість продовження бізнесу, сплати податків.
4.17. Частина перша статті 125 Конституції України визначає, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
4.18. За змістом частини першої статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
4.19. Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
4.20. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 127/21764/17, від 23.03.2021 у справі № 367/4695/20, від 02.08.2023 у справі № 925/1741/21).
4.21. Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, оскільки із встановлених ним обставин справи вбачається, що відповідач сам визнав, що на земельній ділянці він здійснює господарську діяльність та має зобов`язання перед Радою по сплаті відповідних платежів.
4.22. При цьому, вище наведені постанови Верховного Суду, на які посилається заявник касаційної скарги, ухвалені хоча й за правового регулювання спірних правовідносин схожого з тим, що має місце в цій справі, але за іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у них доказів), ніж у справі, що розглядається, тобто зазначені справи і ця справа є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність правовідносин у них.
4.23. Відповідно ж до положень частини другої статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
4.24. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
4.25. Враховуючи викладене, згідно наведених положень статті 300 ГПК України доводи скаржника не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
4.26. Відповідно до положень статті 129 ГПК України судові витрати з касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 315, 316, 317 ГПК України,
ПОСТАНОВИВ: 
Касаційну скаргу Мельничука Валентина Вікторовича залишити без задоволення, а постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 у справі № 926/1265/25, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Г. М. Мачульський
Судді Є. В. Краснов
Л. І. Рогач