ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/3296/25 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Карпушової О.В., Ключковича В.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 21.02.2025 № 2500-0213-8/12778 про відмову в призначенні і виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до спеціального трудового стажу позивачу роботу на посаді викладача Бобровицької школи мистецтв у період з 01.08.1985, призначити і виплатити їй грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність рішення відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7.1 Розділу ХІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки необхідний педагогічний стаж в закладах освіти підтверджується відповідними документами.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1985 по день призначення пенсії 04.12.2024 на посаді викладача по класу фортепіано у Бобровицькій школі мистецтв до педагогічного стажу роботи.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.02.2025 про перерахунок пенсії, призначення та виплати грошової допомоги згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Чернігівській області з 11.09.2024, а не з 04.12.2024, як помилково встановив суд першої інстанції, а тому відсутні правові підстави щодо зарахування позивачу періоду роботи з 01.08.1985 по день призначення пенсії 04.12.2024 на посаді викладача по класу фортепіано у Бобровицькій школі мистецтв до педагогічного стажу.
Також апелянт стверджує, що Бобровицька школа мистецтв відноситься до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України, що не передбачено Переліком №909. Документи, які б підтверджували відношення закладу до Міністерства освіти і науки України відсутні.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2025 та від 23.10.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 11.09.2024 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09 липня 2003 року.
Позивачка 06.02.2025 звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 21.02.2025 №2500-0213-8/12778 Головне управління ПФУ в Чернігівській області повідомило, що до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, не зараховано період згідно довідки від 13.09.2024 №14, виданої Бобровицькою школою мистецтв Бобровицького відділу культури і туризму, оскільки даний заклад відноситься до Міністерства культури, що не перебачено Переліком №909. Документи, які б підтверджували відношення закладу до МОН України відсутні. Прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, оскільки на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заявниця не працює в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Не погоджуючись з таким рішення відповідача, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років.
Відповідно до п.7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е", - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.
Згідно з п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Пункт 5 Порядку № 1191 передбачає, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 1 жовтня 2011 року, призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Із системного аналізу наведених вище норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах і вихід на пенсію саме з цих посад у закладах та установах державної і комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Переліком № 909 (у редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року № 1436) установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.
Разом з цим, за приписами статті 28 Закону України від 23.05.1991 №1060-ХІІ "Про освіту" (далі - Закон № 1060-XII) система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.
Згідно зі статтею 29 Закону № 1060-XII структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.
Статтею 12 Закону № 1841-III "Про позашкільну освіту" та пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2011 № 433 передбачено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
Згідно статті 21 Закону № 1841-III право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Відповідно до фактичних обставин справи, Бобровицька школа мистецтв є правонаступником Бобровицької дитячої музичної школи та учбово-виховним закладом, що створюється і працює у відповідно із законодавством України про культуру та народну освіту. Засновником школи є Бобровицька районна рада ( п.1.1 Статуту Бобровицької школи мистецтв, затвердженого головою районної ради та зареєстрованого в реєстрі суб`єктів підприємницької діяльності 19.05.2008).
У свою чергу Положенням про мистецьку школу затвердженого Наказом Міністерства культури України від 09.08.2018 № 686, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 03.09.2018 за № 1004/32456, визначено, що мистецька школа є закладом освіти сфери культури, що здійснює свою діяльність у системі позашкільної освіти, входить до базової мережі закладів культури відповідно до Закону України «Про культуру». Мистецька школа за видом може бути музичною, художньою, хореографічною, хоровою, школою мистецтв тощо (п.1 Розділу І Положення).
Мистецька школа здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про освіту», «Про позашкільну освіту», «Про культуру», інших законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства культури України, Міністерства освіти і науки України з питань оплати праці, рішень засновників мистецьких шкіл, у тому числі місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятих в межах їх повноважень, визначених законами України, а також цього Положення і власного статуту (п.2 Розділу І Положення).
В даній справи спірним є питання наявності права позивачки на зарахування до спеціального стажу періоду роботи на посаді викладача по класу фортепіано у Бобровийькій школі мистецтв до педагогічного стажу роботи, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону № 1788-ХІІ та дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.
Із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1985, позивач працює з 01.08.1985 по теперішній час викладачем по класу фортепіано у Бобровицькій школі мистецтв Бобровицького відділу культури і туризму. Отже, має педагогічний стаж понад 30 років (а.с.11-12).
Колегія суддів звертає увагу, що на спірні правовідносини поширюється також дія Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, який відносить посаду "викладач" до педагогічних посад.
Оскільки викладач є працівником освіти, а тому стаж його роботи на вказаній посаді підлягає зарахуванню до спеціального «педагогічного» стажу роботи позивача, тобто до стажу у розумінні п. «е» ст.55 Закону №1788-ХІІ.
Апеляційний суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 05.06.2024 у справі № 300/2555/22 зазначив, що враховуючи наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, а також з метою реалізації положень статті 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17 дійшла висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право отримання пенсії за вислугу років, в тому числі шкіл мистецтв.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що посада викладача по класу фортепіано, на якій працює позивачка в період з 01.08.1985 по теперішній час відноситься до педагогічних і дає право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи, а тому вказаний стаж роботи позивачки повинен зараховуватися до її пільгового стажу у відповідності до п. "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що період роботи з 01.08.1985 по день призначення пенсії, на посаді викладача по класу фортепіано у Бобровицькій школі мистецтв підлягають зарахуванню до педагогічного стажу роботи.
Водночас судова колегія не погоджується із встановленими судом обставинами про те, що ОСОБА_1 пенсію призначено 04.12.2024.
Судом апеляційної інстанції з метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2026 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Із наданої пенсійної справи вбачається, що ОСОБА_1 пенсію призначено з 11.09.2024, що підтверджується відомостями про призначення пенсії (а.с.103).
Крім того, вищевказані обставини підтверджені позивачем в заяві про усунення недоліків, яка подана до суду першої інстанції від 24.06.2025 (а.с.48). Жодних інших доказів на підтвердження обставин про призначення пенсії 04.12.2024 позивачем до суду не надано.
У зв`язку із цим, доводи Головного управління ПФУ в Чернігівській області в цій частині спростовують висновки суду першої інстанції. Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення у резолютивній частині.
Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.
Що стосується інших позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, то позивач в цій частині рішення суду не оскаржував, а відповідач в апеляційній скарзі не навів своїх доводів та обґрунтувань, та не вказав в чому полягає неправильність судового рішення в цій частині, атому суд апеляційної інстанції не надає їм оцінку.
Відповідно до п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити у резолютивній частині.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі №620/3296/25 - змінити у мотивувальній частині та викласти абзац другий його резолютивної частини в наступній редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1985 по день призначення пенсії 11.09.2024 на посаді викладача по класу фортепіано у Бобровицькій школі мистецтв до педагогічного стажу роботи».
В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року у справі №620/3296/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді О.В.Карпушова

В.Ю.Ключкович